Arvoisa katsoja, tervetuloa Herra käyttää lääkäriä -ohjelmaan.
Tässä jaksossa käsittelen ihmisen tasapainoa.
Se sopii hyvin kuulon käsittelyn yhteyteen.
Nimittäin huomattava osa tasapainoa säätelevistä aistimista on -
siellä samassa paikassa eli sisäkorvassa, -
missä on simpukkakin, jonka avulla kuulemme.
Tasapaino on tärkeä, ja huimaus on ehkä yksi yleisimpiä syitä, -
miksi ihmiset yleensä hakeutuvat lääkärin vastaanotolle.
Sen takia se onkin niin tärkeä.
Kahdella raajalla kävelyhän erottaa ihmisen eläimistä.
Usein sanotaan, että ihminen on vain eläin, mutta ei se niin ole.
Kahdella raajalla tasapainottelu, kätevät kädet, ihmeelliset aivot, -
kasvojen ilmeet, pitkä lapsuus ovat tärkeitä seikkoja, -
jotka vetävät ylittämättömän kuilun ihmisten ja eläinten väliin.
Emme siis ole eläimiä, vaan Jumalan kuvia, ihmeellisiä luomuksia, -
joilla on erityisiä ominaisuuksia.
Hyvää tasapainoa pidetään usein itsestäänselvyytenä.
Sitä ei tule ajatelleeksi ennen kuin se alkaa heiketä.
Kaikki yli 60-vuotiaat huomaavat ennemmin tai myöhemmin, -
että tasapaino ei olekaan enää yhtä hyvä kuin nuorena.
Tasapainon aistielimet vanhenevat, tietojenkäsittely voi hidastua.
Se on ihan luonnollista ja fysiologista. Niin kuin iho rypistyy, -
niin tulee näitä vanhuuden vaivoja.
Se ei silti tarkoita sitä, etteikö pärjäisi, -
vaan pitää pärjätä hiukan eri tavalla.
Älykkyyskin tulee kiteytyneeksi älyksi.
Se ei ole nopeajuoksuista älyä, kuten nuorilla, vaan kiteytynyttä.
Se on etu. Varttuneilla, joilla on kiteytynyt äly, on kokemusta -
ja he hölmöilevät vähemmän kuin nuorena. Senhän me kaikki tiedämme.
Hyvää tasapainoa pidetään todella itsestään selvänä.
Useimmat kävelevät hyvin kivikossa, harppaavat heinikkoon -
tai käyvät yöllä hämärässä WC:ssä kompastelematta.
Jos on tasapaino-ongelmia, nämä liikkeet voivat olla rasittavia -
tai jopa vaarallisia kaatumisvaaran vuoksi.
Kaatuminen maksaa Suomessa vali- tettavasti terveydenhuoltokuluina -
600 miljoonaa euroa/vuosi.
Merkille pantavaa on, että puolet kaatumisista voitaisiin välttää -
tasapainoharjoittelulla, tasapainon arvioinnilla -
ja lihaskunnon voimistamisella.
Huonoon tasapainoon voi liittyä epävakautta, huimausta, -
huonokuuloisuutta, -näköisyyttä, keskittymis- tai muistihäiriöitä.
Kaikki nämä elementit liittyvät tasapainoon, -
joka on erittäin keskeinen asia ihmiselle.
Liikkeittemme ja niihin liittyvän aistitiedon kokonaisuus -
peilautuu koko ajan automaattisesti lapsesta asti karttuneesta -
tasapaino-, asento- ja liikemuis- tista syntyviin odotuksiin.
Millä tahansa tasolla ilmenevä häiriö aiheuttaa -
ylimääräisiä, aikaa vieviä lasken- ta- ja tarkistustöitä aivoille.
Järjestelmä ei aina pysy mukana -
joskus ristiriitaisissakin tasapainotiedoissa.
Siitä syntyy kokemuksena huimauksen tunne, -
joka on hyvin tavallista, erityisesti ikäihmisillä.
Odotetusta poikkeava aistitieto aiheuttaa -
ristiriitaisen liikkeen hallusinaation. Lieveoireena voi tulla -
autonomisen hermoston aktivaatio pahoinvointeineen.
Minulla oli potilaana rouva, jolla oli pieni poika.
Kun he menivät bussilla maalle, poika alkoi heti oksentaa.
Hän kysyi neuvoa ja käskin ottaa pojan etupenkille -
kuljettajan taakse ohjaamaan bussia leikkiratilla.
Kun poika keskittyi rattiin ja tiehen, pahoinvointi loppui siihen.
Aivojen järjestelmä sai ajantasaista tietoa ja oksentelu loppui.
Samalla tavalla voidaan välttää merisairautta. Se on helppo estää.
Mennään laivan keskikohtaan, missä keinuu vähiten.
Keskikohdasta siirrytään ikkunaan ja keinutaan 15-20 minuuttia -
laivan ja kulloisenkin aallon mukana ylös-alas.
Aivot saavat informaation, eikä merisairautta tule.
Se on helppo välttää tällä konstilla.
Kävelyn opettelu kestää. Lapsella menee vuosi ja joskus kauemminkin.
Kaikki tiedot tulevat ja varastoituvat aivorunkoon.
Käsittelyn jälkeen ne menevät pikkuaivoihin, liikeratapaikkaan.
Sitten isot aivot osallistuvat tähän monimutkaiseen prosessiin.
Joskus sanotaan, että 2 jalalla kävely on evoluution onnettomuus -
joku ihan älytön juttu.
Tutkittaessa huomataan, kuten viime aikoina usein on nähty, -
että kaikki Jumalan luoma on nerokasta.
Hänen oma kuvansa liikkuu täällä tietyn ajan.
Elämän tarkoitushan on oppia tuntemaan Jeesus, -
ja sitten voi turvallisesti siirtyä iankaikkisuuteen.
Tämä kävely 2 raajalla on hämmästyttävästi osoittautunut -
kaikista parhaaksi tavaksi liikkua.
Se on niin ylivoimaisen nerokasta.
Se vapauttaa kädet toimimaan, mutta on myös nopein, tehokkain -
ja energiaa säästävin tapa liikkua, yllättävää kyllä.
Esimerkkinä on masai-nuorukainen, joka nälkäisenä näkee antiloopin.
Se lähtee juoksemaan "lounasta" kiinni.
Alussa antilooppi voittaa, mutta lopulta läkähtyy lämpöhalvaukseen.
Masai hymyillen juoksee sen kiinni ja syö sen.
Huomaat, että 2 raajalla liikkuminen on tehokkaampaa kuin 4:llä.
Tämäkin on selvinnyt ihan viime aikoina. Ei tarvitse kuvitella, -
että Jumala olisi tehnyt omasta kuvastaan huonon. Päinvastoin.
Mitä tasapainolla tarkoitetaan? Se on kyky pitää -
kehon massan painopistettä tukijalan päällä.
Siitä kertoo esim. se, kauanko pystyt seisomaan yhdellä jalalla.
Hyvä tasapaino mahdollistaa myös tiettyjen refleksien avulla -
tarkan näkemisen liikuttaessa. Se vakauttaa liikkumisen.
Kaiken tämän pitää tapahtua automaattisesti, -
jotta asento pysyy vakaana eri tilanteissa.
Siellä on valtavasti bio-ohjelmia ja automatiikkaa, osittain opittua.
Pikkuaivoissa syntyvät asiat aivorunko lähettää -
pyramidiratoja pitkin meitä pystyssä pitävään -
lihasjännitykseen ja lihastonukseen.
Tasapainoa ylläpitää siis tosi monimutkainen tuntoaistia -
ja lihaksia käyttävä systeemi. Siihen kuuluu myös -
tiedonvälitys silmien ja moni- puolisen kosketustunnon kautta -
sekä tasapainoelimen avulla. Se aistii liikkeen, tasapainon, -
kehon asennon, kiihtyvän/hidastuvan lineaarisen liikkeen -
tai kiihtyvän/hidastuvan pyörivän liikkeen.
Kaikkia näitä tarvitaan, jotta täällä pärjätään.
Vammat, sairaudet, eräät lääkkeet, -
tietysti alkoholi ja vanheneminen voivat vaikuttaa -
yhteen tai useampaan järjestelmän osa-alueeseen.
Tasapainoon vaikuttavat myös psykologiset tekijät.
Tuntoaistin osuus tasapainossa on tärkeä.
Tasapainon säilyttäminen riippuu jatkuvasta tiedosta, -
jota tulvii aivoihin tasaisesti 3 lähteestä: -
silmistä, lihas- ja niveltunnosta ja tasapainoelimestä.
Kaikista näistä tieto lähetetään aivoihin hermoimpulsseina -
näitä aistivista erikoistuneista hermopäätteistä.
Niitä kutsutaan tuntoaistin reseptoreiksi.
Tieto kerätään aivorunkoon, järjes- tetään, lähetetään pikkuaivoihin, -
aivoihin, ja lopputuloksena on hyvä tasapaino.
Silmistä tuleva tieto on tärkeä.
Sokeakin pysyy kyllä pystyssä muiden korvaavien systeemien ansiosta.
Käveltäessä tieto siirtyy näköhavainnosta koko ajan.
Esimerkiksi kadulla käveltäessä -
ympäröivät rakennukset havaitaan sivussa pystysuorina, -
ja näkökentän laita havaitsee kulun näyteikkunan luota seuraavalle.
Lihaksista ja nivelistä tulevaa tietoa kutsutaan hienolla nimellä -
proprioseptiivinen tuntoaisti. Se tarkoittaa sitä, -
että se välittää tapahtumasta tietoa iholta, -
lihaksista ja nivelistä.
Niissä on kaikissa tuntoelimiä, joista myöhemmin lisää.
Ne aistivat ympäröivien kudosten venytystä tai painetta.
Esim. jalkapohjan etuosassa voidaan aistia lisääntynyt paine, -
kun seisoo etunojassa. Jos jalkoja tai muita kehon osia liikuttaa, -
aistinelimet lähettävät siitä koko ajan aivoihin tietoa.
Yhdistettynä muihin tietoihin aivot tiedostavat kehon asennon.
Hyvin tärkeitä ovat niskan ja nilkan alueilta tuleva tuntotieto.
Siellä impulssit kertovat esimerkiksi, mihin suuntaan pää kääntyy.
Tämä on hyvin oleellista.
Nilkasta tulevat tiedot kertovat kehon liikkeen tai keinumisen -
suhteessa alustaan, ja myös sen pinnan -
eli onko pinta kova, pehmeä, liukas tai epätasainen.
Nämä ovat kaikki välttämättömiä tietoja, joita tulee koko ajan.
Pystykävely on siis tavattoman monimutkainen asia.
Ei se ole niin kuin darvinistit sanovat, -
että joku simpanssi alkoi keikaroida 2 takaraajalla, -
ja oli pikku juttu siirtyä pystykävelyyn.
Ei se näin ole. Olen kirjassani The Image of God, Jumalan kuva -
kertonut, mikä valtava määrä teknologiaa pystykävelyyn tarvitaan.
Sisäkorvan tasapainoreseptoreita ovat liike- ja asentoreseptorit.
Meidän täytyy tietää se liike ja oma asentomme.
Ne reagoivat pään kiihtyvään tai hidastuvaan ympyräliikkeeseen.
Asentoreseptorit puolestaan reagoivat -
suoraviivaiseen kiihtyvään tai hidastuvaan liikkeeseen.
Ne ovat sisäkorvan soikeassa ja pyöreässä rakkulassa.
Niiden avulla tiedostamme päämme asennon.
Sieltä lähtevät hermosyyt eli tasapainohermo.
Kuuloreseptoreista lähtee kuulohermo.
Sisäkorvan ulkopuolella hermot yhtyvät ja muodostavat -
ns. kahdeksannen aivohermon eli kuulotasapainohermon.
Tieto liikkeen laadusta, tasapainosta ja kehon asennosta -
tulee tasapainoelimestä, joka välittää asentotietoa -
painovoiman suhteen eli ns. vertikaalisesti.
Se on pieni rakkula, jonka sisällä on otoliitteja.
Se on hauska laite. Siinä on solut ja aistinkarvat ja geeli.
Niitten päälle on siroteltu kivasti kiviä.
Kun ne liikkuvat vähän eri tavalla, niistä tulee se tieto.
Pään asennosta antavat tietoa sisä- korvan pyöreä ja soikea rakkula.
Rakkuloissa on siis hyytelön peittämiä aistinsoluja.
Kun pään asento muuttuu, kivet tulevat vähän perässä.
Hyytelö liikahtaa ja aistinsolut ärtyvät.
Siksi pystytään seisomaan ja liikkumaan silmät kiinnikin.
Vaikkei näe mitään, silti pysyy pystyssä, jos asiat on kunnossa.
Pyörivän liikkeen reseptorit sijaitsevat sisäkorvan kaarikäytävissä.
Ne reagoivat pään kiihtyvään tai hidastuvaan ympyräliikkeeseen.
Ne ovat suorassa kulmassa toisiinsa nähden.
Siinä on 3 kaarikäytävää, koska on 3 ulottuvuutta.
Viime aikoina on selvinnyt yksi asia.
Etelänapinaa tai Australopithecusta väitetään -
kahdella jalalla kävelleeksi esi-isäksemme.
Se on kumottu, kun on otettu kerroskuvaus -
Australopithecuksen kallosta. Pystyasennon kaarikäytävät ovat -
ovat meillä isoja, mutta etelänapi- noilla ne ovat kaikki yhtä suuria.
Ne eivät siis ole olleet pystykävelijöitä.
Nämä yleensä salataan, koska ne tuhoavat ateistisen evoluutioteorian.
Kun parilliset tasapainosysteemit kummastakin sisäkorvasta -
välittävät tietoa, niin aivot saavat johdonmukaisen tiedon, -
ja asiat tuntuvat mukavilta.
Muualta elimistöstä tulevat tasapainoon liittyvät tuntotiedot -
(silmät, lihakset, nivelet) saapuvat aivorunkoon esikäsiteltäviksi.
Aivorunko lähettää niitä eteenpäin pikkuaivoihin ja isoaivoihin.
Aivorungossa tasapainotietoa siis esikäsitellään -
ja se yhdistetään pikkuaivojen koordinaatiokeskukseen.
Siellä se yhdistyy jo aiemmin opittuun tietoon (opittu kävely) -
ja aivokuoreen, missä ajatustoiminta ja muisti liittyvät mukaan.
Pikkuaivoihin on tallennettu tieto automaattisista liikkeistä, -
jotka on opittu harjoittelemalla ja liikkeitä toistamalla.
Esim. tenniksessä syöttöjä toistamalla -
treenataan hyvä tasapaino syötön aikana, joka automatisoituu.
Aivokuoren eli korkeamman aivotoiminnan tehtävä on -
ottaa mukaan aiemmin tallentuneet kokemukset, esim. liukastuminen.
Liukkaalla kelillä otetaan käyttöön -
erilainen liikkumistapa kaatumisen välttämiseksi.
Kuten huomaat, tämä on kokonaisuus, joka yhteistoiminnassa -
mahdollistaa tasapainon.
Pidämme sitä itsestään selvänä yhtään tajuamatta, -
miten tavattoman monimutkainen asia on kyseessä.
Joskus tulevat tiedot ovat ristiriitaisia.
Ihminen voi menettää suunnan tajunsa, -
jos aivoihin saapuva tieto on ristiriitaista.
Näin voi käydä, jos esim. seisot pysäkiltä lähtevän bussin vieressä.
Voit saada vaikutelman, että bussi on paikallaan, mutta sinä liikut.
Lihasten ja nivelten antama tieto kuitenkin kertoo samaan aikaan, -
että liikettä ei tosiasiassa tapahdu.
Tasapainoelimistä tuleva tieto voi auttaa selvittämään ristiriidan.
Lisäksi aivokuoren ajattelu- ja muistitoiminto voi saada -
meidät katsomaan liikkuvan bussin sijasta jalkoihimme, -
jotta näköaisti varmistaa, että nimenomaan bussi liikkuu.
Kun aistinelimistä tulevaa tietoa käsitellään, -
niin aivorunko lähettää määräykset lihaksiin, jotka kontrolloivat -
silmien, pään, niskan, vartalon ja jalkojen liikkeitä.
Näin varmistuu tasapainon ja näkökyvyn hallinta liikkuessamme.
Lapsi oppii tasapainon vuodessa harjoittelun ja toistojen avulla.
Tuntoaistimuksia tulee aivorunkoon ja käskyjä lähtee lihaksiin.
Näin muodostuu uusia kytkentöjä hermosolujen välille.
Nehän vievät aikaa. Siksi meillä on pitkä lapsuus.
Kun kirahvi syntyy savannille, se lähtee nelistämään 20 minuutissa.
Kävely on niin monimutkainen, että siihen kuluu vuosi.
Tästäkin näkee, miten valtavan monimutkaisesta asiasta on kyse, -
kun ihminen liikkuu kahdella raajalla.
Toistojen avulla viestien välitys helpottuu. Kyse on fasilitaatiosta.
Näin lapsi oppii pitämään tasa- painonsa erilaisessa puuhastelussa.
Leikkipuistoissakin on telineitä ym. ihan tarkoituksella, -
jotta monimutkainen liikkuminen, tasapaino, tilannehallinta -
ja kehon asennon taju mahdollistuvat ihan oppimalla.
Lasten on tärkeää liikkua, leikkiä ja pelata, -
ei niin, että vain älypuhelinlihas eli peukalon liikuttelu kehittyy.
Muutakin tarvitaan tässä elämässä.
Uusien kytkentöjen rakentuminen uudessa lajiharrastuksessa -
voi jatkua koko elämän. Uusia liikkeitä ja taitoja voi oppia aina, -
koska aivot ovat plastinen tietokone, joka käytössä vain paranee.
Fasilitaatio eli toisto selittää -
voimistelijoiden ja balettitanssi- joiden innokkaan harjoittelun.
Monimutkaisetkin liikkeet lähes automatisoituvat toistojen avulla.
Jos joku järjestelmän osa pettää, -
fasilitaatio voi ohjelmoida tasa- painojärjestelmän uudelleen.
Näin tuntoaisti ja tasapainoaisti palautuvat ennalleen.
Jos esim. tekee kärrynpyöriä puistossa, niin aivorunko saa tiedon, -
että kärrynpyöriin kuuluu pyörivä puistonäkymä.
Se siis hyväksytään, ja aivot oppivat tulkitsemaan -
pyörivän puistomaiseman normaaliksi, kun tehdään kärrynpyöriä.
Tanssijat oppivat, että tasapainon voi säilyttää piruetin aikana, -
jos katsoo kiinteästi kauas ja pitkään vartalon pyöriessä.
Sitten on vestibulaarinen järjes- telmä eli käskyt silmien lihaksiin.
Se käskyttää hermoston välityksellä silmien lihaksia.
Kummassakin silmässä on 6 liikuttavaa lihasta.
Kyseessä on automaattinen vestibulo-okulaarinen refleksi.
Kun pää ei liiku, niin tasapaino- impulsseja tulee yhtä paljon -
molemmin puolin. Kun pää kääntyy oikealle, -
impulssit oikeasta sisäkorvasta lisääntyvät ja vasemmasta vähenevät.
Impulssiero kontrolloi silmien liikettä ja stabiloi katseen päätä, -
kun me liikumme, esim. juostessa tai seuratessa jääkiekko-ottelua -
tai passiivisessa pään liikkeessä, esim. auton kiihdytys/äkkijarrutus.
Nämä ovat hämmästyttäviä automaattisia järjestelmiä, -
joita ei ajattele, miten hienosti ne toimivat ja mahdollistavat elämisen.
Tasapainojärjestelmä on koordinoitu.
Siinä on monimutkaisia aisteja, lihasten kontrollijärjestelmiä.
Siinä on myös päällekkäisiä takaisinkytkentäjärjestelmiä, -
joita käytetään tekniikassa.
On oikeastaan aika huvittavaa, että joku uskoo, -
että teknisesti nerokas takaisin- kytkentäsysteemi olisi syntynyt -
sattumalta jostain alkuliemestä ja kehittynyt sattumamutaatioista.
Nykytiedon valossa on hassua uskoa evoluutioon.
On tieteellisesti järkevää ja perusteltua uskoa suunnitteluun, -
koska me näemme suunnittelun ja järjestelmät.
On täysin uskonvarainen, sokea uskon hyppy -
uskoa evoluutioon ja itsestään kehittymiseen.
Seurakuntaan mentäessä aivoja ei siis tarvitse jättää hattuhyllylle.
Aivot pistetään päähän, -
sillä usko suunnitteluun ja Jumalaan on järkevää/tieteellistä.
Uskominen evoluutioon on epätieteellistä.
Sitten meillä on näitä huimaukseen liittyviä sairauksia.
Eräs kiusallisimpia on vestibulaarineuroniitti -
eli tasapainohermon toispuolinen äkillinen tulehdus.
Se kehittyy muutaman tunnin tai enintään vuorokauden kuluessa.
Se on dramaattinen katastrofi ja siihen liittyy kiertohuimaus, -
joka voimistuu pään liikkeistä. Oireina on pahoinvointi, kalpeus, -
hikoilu ja oksentelu. Se on todella epämiellyttävä.
Hoitoa ei juuri ole. Odotetaan paranemista.
Keskushermosto sopeutuu, ja tilanne normalisoituu 1-2 kuukaudessa.
Yleinen vastaanotolla näkyvä vaiva on hyvänlaatuinen asentohuimaus.
Nimikin sanoo, että se on hyvänlaatuista.
Kesto on kymmeniä sekunteja, ja se liittyy asennon muutoksiin.
Aistinsolujen päällä olevat pienet kivet lähtevät liikkeelle.
Sakka liikkuu ja antaa väärää informaatiota pään liikkeistä.
Diagnoosi on helppo tehdä ja sitten selvitetään, -
missä käytävässä sakka liikkuu.
Sitten mennään asiantuntijan luo, -
joka neuvoo liikehoidon sakan poistamiseen.
Sen kanssa yleensä pärjää, mutta se voi uusia ja joskus pitää leikata.
Se aiheuttaa hyvin voimakkaan ja epämiellyttävän huimauksen.
Potilaat ovat tosi hädissään, mutta kun selviää, -
että sakka vain liikkuu kaari- käytävissä eikä sen kummempaa, -
ja asentohoidolla sen voi hoitaa.
Lääkehoitoa siihen ei ole.
Liikeharjoitukset hoidetaan -
asiantuntijan ohjauksessa.
Hän selvittää, mistä kaarikäytävästä on kyse -
ja millaisia liikkeitä kannattaa tehdä, jotta vaiva helpottaa.
Siis liikesarjoja asiaan perehtyneen ammattilaisen opastuksella.
Leikkaus tehdään, jos menee ihan mahdottomaksi, -
mutta pieni kuulonmenetyksen riski on.
Ilman hoitoa oire yleensä helpottuu keskimäärin 10 viikon kuluessa.
Muita huimauksen syitä on 50. Lääkäri selvittää, -
onko se anemiaa tai esim. poski- ontelon tulehdusta. Näitä riittää.
Yhteenvetona voi todeta, -
että kävelymme 2 jalalla on tavattoman monimutkainen asia.
Siinä on Jumala tehnyt hienon järjestelmän.
Arvoisa katsoja, kiitos, kun olet katsonut ohjelmaamme.
Jos jaksoista on ollut sinulle hyötyä tai iloa, voit tukea tuotantoa.
Tarkoitus on antaa selkeitä neuvoja ihmiskehon toiminnoista, -
tavallisista sairauksista ja niiden hoidosta.
Ennen kaikkea ylistämme ihmeellistä Jumalaa ja Luojaa, -
joka on valtavan ihmeellisen ihmisen rakentanut ja suunnitellut.
Jumala sinua siunatkoon.
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare