Arvoisa katsoja, tervetuloa mukaan Herra käyttää lääkäriä -ohjelmaan.
Tässä jaksossa puhun kuulemisesta ja korvasta.
Jumalan Sana, Raamattu on ihmeellinen.
Se osoittaa itse olevansa totuus.
Kaikki siinä profetoitu on joko jo toteutunut, toteutuu parhaillaan -
tai tulee toteutumaan. Samoin se, mitä Raamattu sanoo korvasta.
Ps. 94:9 sanoo: "Joka on korvan istuttanut, hänkö ei kuulisi?"
Olet ehkä joskus miettinyt, miten Jumala voi kuulla -
7 miljardin ihmisen samanaikaisia rukouksia.
Kun tutustumme korvan ihmeellisyyteen, -
niin selviää, että hänelle, joka on korvan rakentanut, -
ei ole ongelma kuulla yhtaikaa 7 miljardin ihmisen rukouksia.
Tietysti ateistit ja darvinistit koettavat kaikin keinoin -
vähätellä Jumalan luomistöitä.
He ovat tieteen tasolla hävinneet tämän keskustelun.
On tieteellistä uskoa korvan luomiseen, -
ja on epätieteellistä uskoa, että se olisi kehittynyt alkuliemestä.
He ovat löytävinään korvasta rakenteita, -
jotka ovat heidän mielestään naurettavia ja tarpeettomia.
On helppo osoittaa nämä väitteet vääriksi.
Jumala ei näet luo mitään nauretta- vaa, tarpeetonta tai surkastumaa.
Että väitetään sitä naurettavaksi johtuu yleensä siitä, -
ettei ymmärretä, miten se toimii.
Aikaisemmin käsittelemäni silmä on ihmeellinen.
Se on vielä korvaakin ihmeellisempi, jos mahdollista.
Yksityiskohdista kuitenkin huomaa, että silmän ja korvan kautta -
tulevan tiedon analyysissä on aika paljon samaa.
Silmää ateistit pitävät huonosti suunniteltuna täysin perusteetta.
Samalla tavalla korvan toiminnasta vähän tietävät darvinistit -
pitävät korvalehteä tarpeettomana surkastumana.
Se olisi heidän mielestään jäänne -
eläinesi-isiemme suiposta korvasta, jota lihakset liikuttelevat.
Ateistit väittävät, että korvissamme on lukuisia osia, -
joita emme enää tarvitse. Onko tämä totta vai tarua?
Tällä keppihevosella darvinistit ja ateistit ovat ratsastaneet.
Esim. uuden lukion Biologia 2:ssa (WSOY, 1986) kerrotaan, -
että aikuisessa ihmisessäkin on pari sataa surkastumaa.
Tämä on tietysti pelkkää ateistista opetusta, -
jolle ei ole mitään tieteellistä perustetta.
Kaikki nämä surkastumaväitteet kumotaan tyylikkäästi ja taitavasti -
kirurgi Mikko Tuulirannan vapaasti luettavassa nettikirjassa -
Koulubiologian analyysi, jonka voi lukea www.luominen.fi -sivulta.
Huomaa, miten ateistit koettavat osoittaa luomisen tarpeettomuutta -
näillä aika köykäisillä ja olemattomilla surkastumaväitteillä, -
jotka voidaan todella osoittaa virheellisiksi.
Tämä heidän naureskelemansa korvalehti on viime vuosina -
tutkimuksissa osoittautunut nerokkaaksi lautasantenniksi, -
joka on muotoiltu havaitsemaan tänne tulevan äänen suunnan.
Molemmilla puolilla päätä on lisäksi ikään kuin 2 korvaa päällekkäin.
Ihminen pystyy määrittämään äänilähteen suunnan.
Tuliko ääni oikealta/vasemmalta, edestä/takaa, ylhäältä/alhaalta?
Ääniaallot saapuvat oikeaan ja va- sempaan korvaan hieman eri aikaan.
Tästä aikaerosta aivot matemaattisesti laskevat sen suunnan.
Tätä kutsutaan auditiiviseksi parallaksiksi.
Luomakunnassa on hirveän paljon matemaattista -
ja matemaattista käsittelyä, jota ei heti tule ajatelleeksikaan.
Norsun korvat ovat kauempana toisistaan kuin hiiren korvat.
Parallaksi auttaa norsua aistimaan äänen suunnan hiirtä paremmin.
Nyt on selvinnyt, että ihminen pystyy aistimaan -
äänen suunnan vain yhdelläkin korvalehdellä.
Suunnistus opitaan pikkuhiljaa lapsen kasvaessa.
Ensin äänen tulosuunta tarkistetaan näköaistilla.
Lopulta siitä tulee automaattista -
ja yhdelläkin korvalla pystyy laskemaan äänen tulosuunnan.
Tämä tosin ei koske matalia ääniä niin kuin kohta selviää.
Tarkempia tietoja korvan toiminnasta on -
englanninkielisessä kirjassani The Image of God.
Tässä on paljon ihmisen anatomiaan, fysiologiaan -
ja muuhun toimintaan liittyvää tietoa.
Tätä voi hankkia sivulta www.datakirjatkustannus.fi.
Tulosuunnan määrittelyssä korkeat äänet määritellään paremmin.
Matalien äänien tulosuuntaa ei oikeastaan pysty määrittelemään.
Tämä näkyy siinä, että stereolaitteissa on 3 kaiutinta.
Yksi niistä on bassokaiutin ja kaksi diskanttia.
Yksi bassokaiutin riittää, koska matalia ääniä ei kuulla stereona.
Tällekin asialle löytyi selitys.
Nykyään monet tykkäävät laittaa hirveästi lävistyksiä.
Minäkin olen nähnyt potilaita, joiden korvassa roikkuu rautaa niin, -
että ihan hirvittää. Se on kyllä ongelma, -
jos pitää tehdä magneettikuvauksia päästä tai vastaavia.
Ne pitää kaikki irrottaa.
Varoittaisin tässä yhteydessä korvaruston lävistämisestä.
Tähän pehmeään tehdyt lävistykset ovat turvallisempia.
Jos korvaruston lävistys sattuu tulehtumaan, -
silloin on kiire lääkäriin. Niitä ei saa itse alkaa hoidella.
Korvarustolävistyksen tulehtuessa on mentävä sairaalaan.
Antibiootit annetaan suonen kautta, ettei rusto tuhoutuisi.
Ruston tuhoutumisesta tulee aika ikävää jälkeä.
Tämä sivuhuomautuksena lääkärin suusta, -
koska näitä on nähty ja niitä on usein hoidettu sillä tavalla, -
että lopputulema ei ole ollut kovin mukava.
Korvalehdellä on muutakin tehtävää.
Se ei ole surkastuma, kuten ateistit naureskellen väittävät.
Se on nerokkaasti suunniteltu lautasantenni, -
joka yksinäänkin pystyy äänen suunnan määrittelemään.
Joitakin vuosia sitten tuli kuitenkin vielä yksi uusi tehtävä, -
mitä tämä hienosti suunniteltu korvalehti tekee.
Nimittäin korvalehti on lisäksi muotoiltu samanaikaisesti -
myös puhekuulon vastaanottamista varten.
Tämä on aika nerokasta, koska puhe tapahtuu tietyillä -
2-4 kHz:n ääniaalloilla, ja sen voimakkuus on 10-15 dB.
Se on muotoiltu juuri niin, että se vahvistaa ääniaaltoja -
ja samalla vaimentaa taustahälyä.
Tämä on mykistävän nerokas suunnittelu.
Ateistit sanovat, ettei luonnossa ole mitään suunnittelua.
Luonto on täynnä suunnittelua, jos se halutaan nähdä.
Ateistit ovatkin sokeita sokeiden taluttajia.
He eivät halua nähdä sitä ilmeistä suunnittelua.
Korvalehden ja korvakäytävän ulkosuun tehtävä on -
kerätä ja keskittää 2-4 kHz:n ääni- aaltoja voimakkuudeltaan 10-15 dB.
Siis juuri tällaista tavallista keskustelupuhetta -
ja samalla vähentää taustahälyn vaikutusta.
Korvalehdet myös vahvistavat ääntä noin 5 dB.
Poimut (helix, antihelix jne.) vaimentavat taustakohinaa.
Tämä selvisi, kun tutkijat täytti- vät korvalehden poimut vahalla.
Silloin koehenkilöt alkoivat kuulla äänet ikään kuin kallon sisältä.
On aika jännittävää, että kuulemme oman puheemme -
ikään kuin kallon sisältä luujohtumisen kautta.
Kun kuulemme ääninauhalta tai muulta tallenteelta omaa puhetta, -
se tuntuu oudolta, koska se tulee ilman ja kuuloluiden kautta -
ja siitä puuttuu kallon sisältä tuleva aistimus.
Tämä merkitys on huomattava oman äänen havainnoimisessa.
Se tulee kallon sisältä eri reittejä ja kuulostaa siksi erilaiselta.
Tässä on hauskaa se, että jos laitat kädet korville ja hyräilet, -
niin silti kuulet äänen, koska se tulee näiden luiden kautta.
Esim. delfiinillä vedessä on tosi hyvä kuulo, parempi kuin meillä.
Sillekin se kuulo tulee luun kautta.
Samalla kun syöt oikein rouskivaa näkkileipää, -
niin rouskinnan kuuloaistimus tulee paljolti -
suun sisältä luita pitkin.
Sitten korvalehdestä vielä eräs erikoispiirre.
Olet ehkä huomannut, että laulajat harjoitellessaan höristävät korvaa.
Miksi? Näin he tarkistavat ja vahvistavat omaa ääntään.
Eräät ystäväni ovat tutkineet korvaa.
Eräs heistä otti minuun yhteyttä ja kertoi heidän huomanneen, -
että hörökorvaiset ovat oikeastaan aika onnellisia.
He kuulevat diskanttiäänet eli korkeat äänet paremmin.
Älä siis sure, jos sinulla on hörö- korvat. Asiasi ovat ihan hyvin.
Korvalehti ei siis ollutkaan naurettava darvinistinen jäänne -
joiltakin apinankaltaisilta esi-isiltä, -
vaan monimutkainen ja hyvin suunniteltu rakenne.
Tämä selvisi ihan äskettäin. Jumalalla on kyllä huumorintajua.
Viime vuosina on selvinnyt paljon asioita korvasta, silmästä, -
aisteista, solutoiminnasta, jotka ovat parin viime vuoden aikana -
täydellisesti tyrmänneet darvinismin.
Näistä on annettu Nobel-palkintojakin.
Minulla on TV7:n arkistossa ohjelma, jossa kerrotaan, -
miten darvinismi on tyrmätty Nobelin arvoisesti.
Vapaasti ladattavissa oleva Wisconsinin yliopiston -
neurofysiologian kurssiteksti toteaa äskettäin näin: -
"Korvalehden ja korvakäytävän monimutkaiset rakenteet eivät ole -
surkastumia, vaan nykytiedon mukaan tärkeitä rakenteita, -
jotka mahdollistavat äänen tulosuunnan määrittämisen -
ja äänien tunnistamisen."
Kaikissa lasten ja aikuisten biologian oppikirjoissa oleva -
surkastumaväite on nyt kumottu yliopiston kurssitekstissä.
Näin Jumala osoittaa, -
että ateistien väitteet pikkuhiljaa murenevat kasaan.
Ei Jumalan olemassaoloa näillä voida mitätöidä.
Korvassa on paljon muutakin huipputeknologiaa.
Esim. ulkoisen korvakäytävän erittämä vaha suojaa -
sen ohutta pintasolukkoa. Vahasta tutkitaan suojakelmua -
erilaisiin mikroprosessoreihin yms. laitteisiin.
Se olisi paras suojaamaan tietolaitteita.
Korvassa on muitakin hauskoja juttuja.
Kevennyksenä kerron, kun pikku- poikana kärpänen surisi korvalla, -
läimäytin sitä. Se joutui korva- käytävään ja jäi sinne pörisemään.
Se jäi jumiin kovakäytävän karvojen taakse eikä päässyt ulos.
Tilanne oli epämiellyttävä, mutta naapurissa oli terveydenhoitaja.
Hän pyysi menemään kyljelle, kaatoi ruokaöljyä korvakäytävään.
Kärpänen hukkui siihen ja valui öljyn mukana ulos.
Mitä enemmän korvaa tutkitaan, sitä enemmän hauskaa paljastuu.
Nerokkaasta ulkokorvasta mennään välikorvaan.
Siellä ovat tärykalvo ja kuuloluut.
Välikorvan merkitys äänen vahvistajana on noin 50-60 dB.
(Korvalehti vahvisti ääntä noin 5 dB.)
Jos kuuloluu katkeaa, kuuloluuketjun katkos alentaa -
kuuloa tuon verran.
Pieni reikä tärykalvossa ei juurikaan vaikuta.
Jos tärykalvosta puuttuu puolet, kuulon alenema on n. 30 dB.
Ulkokorvan kautta tuleva ilmassa värisevä ääniaalto -
saa tärykalvon värähtelemään. Kuuloluuketju kuljettaa -
ilman värähtelyn nesteen täyttämään sisäkorvaan, jossa se aistitaan.
Tärykalvon sisäpuolella on kiinni luu nimeltään vasara.
Se värähtelee tärykalvon mukana ja siirtää liikkeen kuuloluuketjuun.
Ensin se lyö alasimeen ja sitten jalustimeen.
Tietyillä taajuuksilla välikorva pystyy siirtämään -
lähes kaiken äänienergian sisäkorvaan.
Tämä on mahdollista, koska täry- kalvon pinta on 20 x suurempi -
kuin jalustimen levy, jonka kautta ääni johtuu -
sisäkorvan soikeaan ikkunaan.
Sisäkorvanesteen värähtely tasoittuu ulostulokäytävässä -
eli joustavan kalvon peittämässä pyöreässä ikkunassa.
Välikorvan rakenne vaikuttaa monimutkaiselta.
Se on nimittäin hyvin tarkkaan suunniteltu (!!) -
ilman ja veden värähtelyn paineaaltojen (impedanssien) -
erojen huomioimista varten.
Tässäkin on hyvin tarkka suunnittelu.
Välikorvassa on myös suojamekanismi liian voimakkaita ääniä vastaan.
Toinen suojamekanismi löytyy sisä- korvasta. Siitä lisää myöhemmin.
Jos kuuloluuketjun liike käy liian voimakkaaksi, -
tärykalvon jännittäjä- ja jalustin- lihas supistuvat refleksin tavoin.
Näin kuuloluiden liian voimakkaat liikkeet estyvät.
Kuuloluuketjuun nimittäin kiinnittyy 2 lihasta: -
tensor tympani vasaran kaulaan ja stapedius jalustimen kaulaan.
Kun ne jäykistyvät, ne jännittävät kuuloluuketjun -
ja suojaavat sisäkorvaa voimakkailta ääniltä.
Mekanismi aktivoituu kuitenkin melko hitaasti.
Siksi se ei heti ensimmäisestä pamauksesta seuraa mukana.
Esim. laukaus tai räjähdys aktivoi sen refleksinomaisesti, -
mutta ehtii tapahtua jokin vahinko, joka ei sitten kyllä jatku.
Jos jatkuvasti tulisi yli 85 dB:n ääntä korvaan, -
siitä tulee kuulovaurio ja päälle vielä epämiellyttävä tinnitus.
Kuuloluista uusdarvinistit väittävät, -
että vasara ja alasin olisivat peräisin matelijoiden leukaluusta.
Evoluutio olisi kuljettanut mateli- joiden leukaluut nisäkkään korvaan.
Siinä voi sitten kysyä, miten ne olisivat kuulleet ja syöneet, -
jos 2 matelijan 3 leukaluusta olisi mennyt sisäkorvaan uusiin hommiin.
Kirjoista saa lukea näitä hassutuksia, joita väitetään tosiksi.
Darvinismi on oikeastaan tullut aika koomiseksi, -
koska kaikki pitää selittää ilman Jumalaa.
Kiintoisaa on myös, että nämä 3 pientä kuuloluuta -
eivät kasva enää syntymän jälkeen.
Korvat menevät lukkoon? Siinä on kyse paine-erosta välikorvassa -
tai ulkoisen korvakäytävän tukkivasta vahatulpasta.
Lentokoneessa sinne tulee ylipaine ja sukeltaessa alipaine.
Lentäessä paine-ero voi olla aika kivulias.
Pyydä lentoemäntää tuomaan mukit, -
joilla voi tasoittaa painetta.
Purkan syönti etenkin laskuvaiheessa on tärkeää.
Tilanne voi olla niin paha, -
että lentoemännillä voi olla paineentasausputket tärykalvon läpi.
He eivät muuten pysty tekemään työtään.
Paineen tasaus tapahtuu korvatorven kautta.
Välikorvasta menee nenänieluun putki.
Aina kun nielaiset näin, joku musiikin kuuleminen voi häiriintyä, -
mutta nieleminen on välttämätöntä.
Jos putki jää auki, tulee tosi isoja ongelmia.
Ääni tulee putken kautta ja tuolta - ja menee ihan huonoksi.
Tiedän soittajan, jonka piti lopettaa, kun korvatorvi jäi auki.
Korva on siis todella mykistävän herkkä laite.
Tärykalvossa on 4 kudoskerrosta.
Uloimpana on iho, sitten säteittäiset sidekudossäikeet, -
sitten ympyränmuotoiset säikeet ja sitten limakalvo.
Tärykalvon paksuin kohta on vain 0,1 mm eli hieno ja herkkä laite.
Sillä voi aistia sekä lehden kahinan että dynamiitin räjähdyksen.
Äänenvoimakkuuden ero on miljardikertainen.
Instrumenttia, joka tällaista rekisteröisi, ei pysty tekemään.
Paljonko tärykalvo herkimmillään liikkuu?
Se on hyvin herkkä värähdyksille.
Se pieni värähdys, joka siinä tapahtuu, -
vastaisi sitä ilmanpaineen alenemaa, -
kun noustaan 1/1000 mm korkeammalle.
On aivan käsittämätöntä, miten herkkä se on.
Lisäksi se pystyy suodattamaan verenvirtauksen ym. siitä pois, -
jotta kuulemme sen ihan pienen värähdyksen.
Se on niin pieni, että se on 1/10 vetyatomin läpimitasta.
Se kuulolaite varsinaisesti on korvan simpukka sisäkorvassa.
Se on kotilonmuotoinen kuuloelin, kärkeään kohti kapeneva -
3 kierroksen kierteinen käytävä, jonka sisällä on nestettä.
Siellä on simpukkatiehyt, jossa on aistiva Cortin elin eli kuuloelin.
Se koostuu sekä aistivista hiussoluista -
että herkkyyttä säätelevistä soluista (3 rivissä).
Sen säätelymekanismi auttaa meitä kuulemaan hyvin hennot äänet, -
koska sieltä on takaisinkytkentä aivoihin.
Prestiini-proteiini muuttaa ulomman kehän -
3 rivin hiussoluja niin, että voimme kuulla tosi heikot äänet.
Ilman herkkyyttä muuttavaa moottoriproteiini prestiiniä -
äänen havaitsemistarkkuutemme heti huononisi 100-kertaisesti.
Tämä on joka tasolla äärimmäisen nerokas ja huolehtiva systeemi.
Prestiini-proteiini, moottoriproteiini ulomman kehän karvasoluissa -
mahdollistaa hiljaisten äänten kuulemisen tarkasti.
Siellä on joustava tyvikalvo, joka alussa ottaa korkeat äänet -
ja kärjessä liikkuu eniten ottaen matalat äänet talteen.
Musiikkia kuunnellessa voimme tarkentaa kuulon kaikille soittimille.
Samanaikaisesti voimme kuunnella yhden viulunsoittajan soittoa -
ja myös koko sinfoniaa.
Kapellimestarit kuulemma voivat kuunnella yhtaikaa 5-6 soitinta -
orkesteria johtaessaan, mutta se on ilmeisesti harjoituksen tulos.
Kun ääni aistitaan, -
tasot diskantista bassoon ovat jo Cortin elimessä -
ja sitten simpukkatiehyessä.
Aivoissa primäärinen aivokuori -
ottaa vastaan ja analysoi sitä vähän samalla lailla -
kuin silmänpohjassa analysoidaan tuleva tieto.
Primääri aivokuori (passiivinen osuus) tulkitsee äänen korkeutta, -
pakkaa koodia, äänen kestoa, äänen voimakkuutta.
Analyysi tehdään sekundäärisellä aivokuorella.
Siellä on solujono, jossa on ainakin 5 eri solutyyppiä -
aistimassa soittimen iskun kestoa.
Analyysi kasvaa kuuloaivokuorella siten, -
että aina 2 mm:n matkalla nenästä niskaan päin -
havaitaan oktaavin tarkkuus.
Näistä ei tiedetä kaikkea, mutta jotain aavistuksia toiminnasta on.
Se on hyvin monimutkaista tietojenkäsittelyä.
Tietomme näissä suurissa kysymyksissä on kovin vajavaista, -
ja tietämättömyys lisääntyy nopeammin kuin mitä tiedämme.
Jumalalle tämän laitteen tekeminen on ollut mahdollista.
Joka on korvan tehnyt, Hänkö ei kuulisi?
Hänelle, joka osaa tehdä tällaisen instrumentin, on pikku juttu -
kuunnella 7 miljardinkin ihmisen samanaikaiset rukoukset.
Kun puhetta aivokuorella koodataan, olet varmaan huomannut, -
että esim. uutisten lukijaa on kiva kuunnella, -
kun hän artikuloi hyvin ja erottaa sanat toisistaan tarkasti.
Esim. konsonantit on aina sidottu johonkin vokaaliin.
Pitää olla tietyt tauot, artikulaatiot yms., jotta kuuleminen sujuu.
Tässä kuulemisessahan ei auta äänen voimakkuuden nostaminen.
Taajuusmuutoksen pitää erottua selkeästi.
Siinä on artikuloinnin salaisuus. Meidän kannattaisi harjoitella -
puhumista, tauottaa, artikuloida hyvin ja muistaa, -
että sanat sanotaan loppuja nielemättä.
Äänen voimakkuusmuutokset eivät ole yhtä tärkeitä -
puhetta tunnistettaessa kuin taajuusvaihtelut.
Se on todella tärkeä asia.
Pyritään puhumaan niin, että ihmiset kuulevat. Artikuloidaan hyvin.
Huonokuuloista auttaa suun liikkeiden näkeminen.
Kokonaan toisen luennon aihe on, -
miten nämä vokaalit ja konsonantit muodostetaan.
Hyvä ystävä, korva on ihmeellisempi laite kuin on tiedettykään.
Kiitos, että olit mukana.
Arvoisa katsoja, kiitos, kun olet katsonut ohjelmaamme.
Jos jaksoista on ollut sinulle hyötyä tai iloa, voit tukea tuotantoa.
Tarkoitus on antaa selkeitä neuvoja ihmiskehon toiminnoista, -
tavallisista sairauksista ja niiden hoidosta.
Ennen kaikkea ylistämme ihmeellistä Jumalaa ja Luojaa, -
joka on valtavan ihmeellisen ihmisen rakentanut ja suunnitellut.
Jumala sinua siunatkoon.
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare