Arvoisa katsoja, tervetuloa mukaan Herra käyttää lääkäriä -ohjelmaan.
Olen näissä jaksoissa tähän mennessä puhunut silmästä.
Silmällähän on tietty parasta ennen -päiväys ja viimeinen käyttöpäivä.
Se vanhenee niin kuin kaikki muutkin kudokset, -
mutta Jumala on taannut sen Psalmin mukaisesti -
keskimäärin 70 vuodeksi ja enintään 80 vuodeksi.
Ja sehän pitää paikkansa.
Vanheneminen, sairaudet, joista aion puhua, -
johtuvat siitä, että elämme langenneessa maailmassa.
Yleinen luomakunnan rappeutuminen näkyy kaikkialla.
Seuraavan sukupolven lapset ovat hiukan sairaampia kuin vanhempansa.
Tämä on tieteellinen tosiasia, joka on havaittu ihan viime vuosina.
Se vahvistaa luomisen ja sen aikataulun.
Aadam ja Eeva olivat virheettömiä, elivät jopa 900 vuotta.
Sen jälkeen elinikä alenee; se on täysin raamatullista.
Rappeutumisen vauhdista voidaan laskea, että Raamattu on totta.
Rappeutuminen ja sairauksien kertyminen alkoivat -
Eedenin puutarhassa syntiin- lankeemuksessa.
Äskettäin julkaistiin erinomainen kirja -
genetiikan prof. John Sandfordin Eliömaailma rappeutuu, -
joka on täystuho darvinismille ja evoluutioteorialle.
Mutta sitten näihin sairauksiin. Edellisessä jaksossa käsittelin -
ns. kuivan rappeuman, joka on se yleisempi.
Vähemmän yleinen silmänpohjan rappeutumisen muoto on -
ns. tarkan näön alueen kostea rappeutuminen.
Tarkan näön alue oli se nuppineulan kokoinen alue -
silmän näköakselilla, jolla näemme kaikkein tarkimmin.
Siellä myös aistitaan värit -
ja lähetetään niitten tieto analysoitavaksi aivoihin.
Tarkan näön alueen kostea rappeutuminen on -
aika lailla erilainen sairaus kuin kuiva rappeutuminen.
Kosteassa tarkan näön alueen muutoksessa on kyse siitä, -
että verkkokalvoa ruokkivasta suonikalvosta (takana) -
alkaa kasvaa ohuita uudissuonia verkko- ja suonikalvon väliin.
Vähitellen myös verkkokalvon eri kerrosten väleihin.
Uudissuonet ovat hyvin ohutseinäisiä, toisin kuin alkuperäissuonet.
Niistä pääsee kudoksiin normaalia enemmän nestettä.
Tästä seuraa, että tarkan näön nup- pineulan pään kokoiselle alueelle -
tulee paikallinen turvotuskohta.
Suonten seinämien haurauden takia voi myös syntyä pieniä vuotoja, -
jotka tarkan näön alueella äkisti alentavat näön tarkkuutta.
Jos potilas käy lääkärissä, kun ko. alueella ei vielä ole vuotoja, -
yritetään selvittää, ovatko uudis- suonet tuhottavissa laseroinnilla.
Laserointi on hieno käyttökelpoinen moderni tapa hoitaa silmänpohjaa.
Siihen palataan vielä. Tässä sen tehtävänä on -
uudissuonten aiheuttaman vuoto- vaaran ennaltaehkäisy -
eli hyvin tärkeä toimenpide.
Kostea rappeutuminen tarkan näön alueella -
on paljon nopeampaa ja vaikeampaa kuin tarkan näön alueen -
kuiva muutos, mistä viimeksi puhuin.
Verkkokalvon aineenvaihdunta on turvotuksen vuoksi häiriytynyt.
Kuvasta tulee sumuinen ja vääristynyt -
ja ajoittain se voi jopa hävitä kokonaan.
Muutos rajoittuu kuitenkin useim- miten verkkokalvon keskiosaan, -
joten esim. lukutelevisiolla luke- minen voi sujua varsin hyvin.
Usein ns. liikkumisnäkö pysyy täs- säkin tapauksessa käyttökelpoisena.
Sitten on olemassa periytyviä verk- kokalvon rappeutumissairauksia -
eli degeneraatioita. Se on laaja sairausryhmä, -
jonka taudeista vain muutamaan on hoito olemassa.
Näiden potilaiden hoidossa on tärkeää auttaa -
heitä selviytymään ns. jäännösnäkönsä turvin -
samalla kun näkö vähitellen heikkenee.
Työ- ja valaistusolot voidaan järjestää niin, -
että henkilö voi toimia jäännös- näöllään mahdollisimman hyvin.
Tavallisin näistä verkkokalvon rappeutumissairauksista on -
retinitis pigmentosa -kudosmuutos.
Siinä hämäränäkö alkaa huonontua usein jo ennen kouluikää -
tai kouluiän alussa. Näkökenttä- puutokset kehittyvät hitaasti, -
ja tyypillisesti henkilö häikäistyy helposti.
Muutosten syynä on verkkokalvosolu- jen normaalia aiempi tuhoutuminen -
periytyvän geenivirheen takia.
Ilmiö on apoptoosi eli normaalia varhaisempi solukuolema.
Näkökenttäpuutokset ja -muutokset retinitis pigmentosassa -
kehittyvät yleensä hyvin hitaasti.
Puutokset tulevat ensin näkökentän keskiosan ympärille -
n. 25-40 astetta kentän keskustasta laitaan päin.
Koska tämä alue on yhteistä molemmille silmille -
ja puutosalueella on usein jonkin verran toimintaa, -
pienillä muutoksilla ei ole käytännössä merkitystä.
Vähitellen huonot alueet laajenevat -
ja keskikentän ympärille tulee rengasalue, jolla ei nähdä kunnolla.
Vaikka kentän puutos on kohtalainen, -
monet tautia sairastavat eivät koe asiaa päivänvalossa hankalaksi.
Aivot pystyvät yhdistämään rikkinäisen kuvan osat -
käyttökelpoiseksi informaatioksi.
Tässä taas ilmenee aivojen tieto- koneiden sopeutuvuus, joustavuus.
Aivot ovat elävä kudos eikä valmiiksi kytketty tietokone.
Se pystyy mukautumaan, sopeutumaan ja työskentelemään.
Se on joustava plastinen kone.
Henkilö voi tosin hämmentyä, kun joku pieni esine joskus häviää -
ja sitten taas ilmestyy näkökenttään.
Hänen voi olla hankalaa esim. erottaa maaston epätasaisuuksia.
Keskeinen näkökenttä säilyy useimmilla tätä sairastavilla pitkään.
Kun kenttä on supistunut n. 10 asteeseen, -
seuraa usein vuosia, jopa vuosikymmeniä kestävä vaihe, -
jossa kenttämuutokset eivät juuri etene.
Pienellä putkinäkökentälläkin pärjää varsin hyvin tarkassa työssä.
Sen sijaan liikkuminen on vaikeaa, -
ellei opetella käyttämään jäännöskenttää tehokkaasti.
Henkilöstä tulee yleensä samanaikaisesti hämäräsokea, -
joten hän joutuu turvautumaan sokean liikkumistekniikoihin -
hämärässä ja usein myös päivällä häikäistymisen häiritessä.
Häikäistymistä voidaan vähentää filtterisilmälasien avulla.
Apuvälineratkaisuja on siis saatavilla.
Sitten värikalvon tulehdus eli iiriksen tulehdus.
Sitä voi esiintyä kaikenikäisillä, mutta lapsilla se on harvinainen.
Reumaa sairastavilla lapsilla tämä tulehdus voi olla salakavala.
Se alkaa ja jatkuu pitkään oireettomana.
Siksi värikalvon tulehduksen havaitseminen heillä voi viivästyä.
Aikuisilla ainakin ensimmäinen värikalvon tulehdus -
alkaa useimmiten jo erittäin rajuin oirein.
Potilas kyllä hakeutuu hoitoon jo taudin alkuvaiheessa.
Värikalvon tulehtuessa silmä on huomattavan valonarka, särkevä, -
punoittava, ei kuitenkaan rähmi.
Näkö ei yleensä hämärry, mutta tunnusomaista on, -
että silmä ei pysty katsomaan tarkasti lähelle. Se tekee kipeää.
Katseluyritys aiheuttaa mustuaisen supistuessa lisää kipua, -
kun lihakset supistavat iiristä. Silmä särkee, -
punoittaa, on kipeä, ei rähmi, eikä lähelle oikein pysty katsomaan.
Se on sen verran kipeä, että hoitoon heti hakeudutaan.
Mitä sitten tehdään?
Värikalvon tulehduksen hoito kuuluu silmälääkärille, -
ja hoito pitää aloittaa heti.
Sitä epäiltäessä ei tilata aikaa silmälääkärille 1-2 vkon päähän, -
vaan mennään saman tien aikaisem- min hoitaneelle silmälääkärille -
tai päivystyspotilaana lähimmälle silmäpoliklinikalle.
Terveyskeskuslääkäri törmää tilanteeseen, -
että nämä instanssit vaativat usein terveyskeskuslääkärin lähetteen, -
ja se voi aiheuttaa tähän mielestäni turhaa viivettä.
Tässä olisi kyllä mietinnän paikka, että voisiko joskus mennä -
näille erikoispoliklinikoille ilman lähetettäkin, -
varsinkin, jos tiedetään, mistä ilmeisesti on kyse.
Ihmiset ovat jo niin valistuneita, etteivät ne turhaan mene.
Kun tulee sotet ja muut, pitäisi ihan vakavasti miettiä, -
millaisten lähetemuurien takana erikoislääkärien päivystykset ovat.
Miten sitä hoidetaan? Molemmat mustuaiset pitää laajentaa.
Iiris pitää avata, jottei sen reuna tartu mykiöön.
Siksi laajennus. Samalla silmän sisäiset lihakset saadaan lepotilaan.
Kun lihasliikkeet estyvät, kipu jo helpottaa paljonkin, -
ennen kuin varsinainen paraneminen on edes päässyt alkuun.
Tavoite on, että värikalvon tulehtunut reuna ei tartu mykiöön.
Jos se on jo takertunut siihen, -
niin pienet takakiinnikkeet saadaan lääkkeillä yleensä katkaistua.
Tulehduksen hoitona ovat tehokkaat paikallislääkkeet -
ja tarv. kortisonin sukuiset lääkkeet, joita otetaan joskus -
suun kautta tässä tilanteessa. Sillä tulehdusreaktio sammutetaan.
Useimmiten tulehdus rauhoittuu parissa päivässä.
Jatkohoito kestää kuitenkin viikkojen ajan.
Mistä värikalvon tulehdus johtuu? Syy jää yleensä epäselväksi, -
vaikka se jostain syystä liittyy usein reumaoireisiin.
Tulehdus voi uusia muutaman viikon, kuukauden tai vuosien jälkeen -
usein jonkun hengitystietulehduksen pahenemisvaiheessa.
Jos on kerran sen sairastanut, -
huomaa oireet uusiutuessa useim- miten jo flunssan alkuvaiheessa, -
ja hoito pääsee alkamaan ennen kuin silmä on kovin tulehtunut.
Tämä olisi tietysti hyvä.
Joskus värikalvon tulehdus on aikuisellakin varsin vähäoireinen.
Tulehdus on ilmeisesti ollut pahana jo pitkään.
Silmälääkäri näkee, että taka- kiinnikkeet ovat vahvoina mykiössä.
Mustuaisreuna on tiukasti kiinni mykiön pinnassa, -
ja silmän etukammiossa on paljon tulehdussoluja.
Lääkäri ne näkee, vaikka potilaan mielestä -
vaiva alkoi vasta muutama tunti sitten.
Värikalvon tulehduksen uusiutumista ei oikein voida estää, -
koska syyt tunnetaan huonosti.
Silmä ärtyy usein taas äkillisten tulehdusten paranemisvaiheessa.
Sen, jolla on taipumus näihin, pitäisi välttää flunssatartuntoja.
Alkava flunssa pitäisi hoitaa hyvin, ettei se siitä pahene.
Tämä voi auttaa. Flunssa on virustauti, -
eikä viruksiin ole lääkettä. Ainoa konsti on -
pitää nenä ja poskionteloiden seutu normaalia lämpimämpänä.
Näin parantuneen verenkierron toivotaan -
hidastavan virusten lisääntymistä ja tehostavan niiden hävittämistä.
Esim. tavallinen sähkölämpötyyny tai Benjui-inhalaattori on -
lämmittämiseen mukavin. Sähkötyyny ei saa olla poimuilla, -
ja siksi on turvallista laittaa se tyynyliinan ja tyynyn väliin.
Näin lämpötyyny varmasti pysyy suorana.
Etenkin töistä tultua flunssaisena lämpötyynyn alle nukahtaa helposti.
Jos nuha-kuume voitetaan alkuvaiheessa, -
sen vaikutus yleiskuntoon jää vähäiseksi.
Sitten meillä on tämä iso perus- sairausryhmä diabetes.
Se vaikuttaa silmässä lähinnä mykiöön ja verkkokalvoon.
Tämä on räjähdysmäisesti yleistyvä sairaus Suomessa.
Meillä on varmaan 0,5 milj. diabeetikkoa, -
joista 100 000 - 200 000 eivät ehkä edes tiedä sairaudestaan.
Tätä vauhtia diabeetikkoja voi olla pian 1 milj. väestön vanhetessa.
Siinä on se Suomen terveydenhuollon kohtalonkysymys, että miten käy.
Miten diabetes silmään vaikuttaa? Linssiin se vaikuttaa.
Jos verensokeri on normaalia korkeampi, linssi ikään kuin turpoaa.
Nuorilla se voi käydä nopeasti, koska linssi on vielä joustava.
Samoin mykiön liike ja palautuminen normaaliksi on nuorilla -
paljon nopeampaa kuin varttuneilla tai keski-iän ylittäneillä.
Jos diabeetikon perustaitto on lähellä 0:aa, -
mykiön turpoaminen aiheuttaa ajoittaisen siirtymisen.
Silmä tulee "likinäköiseksi", ja kuva kauas katsoessa hämärtyy.
Keski-ikäisellä diabetes voi pysyä melko pitkään oireettomana.
Meillä on siis 100 000 - 200 000 henkilöä, -
jotka tietämättään sairastavat diabetesta.
Kun sokeriarvo nousee, niin mykiö turpoaa yhä enemmän.
Jos on aiemmin ollut selvästi kaukotaittoinen, -
huomaa kaukonäön sumenevan -
ja lukemisen ilman lukulaseja helpottuvan.
Kun diabetes todetaan ja verensokeri tasapainotetaan, -
niin mykiön turvotus häipyy. Samalla tarvitaan äkkiä lukulaseja.
Tämä voi säikäyttää potilaan, -
jos hän tulkitsee vaikean lähelle katsomisen näön heikentymiseksi.
Kyseessä on vain mykiön palautuminen normaaliksi.
Ikänäkö tulee esiin, ja siihen liittyvät vaivat poistetaan -
asianmukaisesti lukulaseilla.
Mielenkiintoinen potilastapaus: 59-vuotias mies herätessään -
huomasi näkevänsä ilman laseja, joita oli käyttänyt 20 vuotta.
Hämmästys oli suuri. Hän meni optikolle, joka huomasi, -
että näön tarkkuus oli parantunut jopa 4,5 diopteria.
Työterveyslääkäri totesi sokerien olevan huiman korkeat.
Miehen verensokeri oli yli 20 mmol/l.
Silmän mykiö voi lievästi vaurioitua -
sokeritasapainon häiriöiden vuoksi myös pysyvästi.
Silloin osa linssin soluista tulee läpinäkymättömiksi, -
ja muodostuu pieniä pistemäisiä samentumia.
Aluksi ne ovat linssin laidoilla eikä niillä ole merkitystä.
Ne voivat pysyä sellaisina vuosikymmeniä.
Joskus niitä kehittyy myös linssin takapintaan, -
jolloin valon pääsy verkkokalvolle häiriintyy.
Se aiheuttaa häikäistymistä ja kuvan sumenemista.
Tällöin voi tulla kaihiasia ja kaihileikkaus ajankohtaiseksi.
Sokerin käyttö ja korkeat sokeriarvot aiheuttavat -
valkuaisainepitoisissa kudoksissa glykaatiota, yhteenhitsautumista.
Paha sokeritauti voi aika nopeastikin aiheuttaa kaihin.
25 %:lla suomalaisista on rasva- maksa, vaikkeivät käytä alkoholia -
johtuen ylenpalttisesta sokerinkäytöstä.
Jos vielä pannaan vähän alkoholia päälle, on äkkiä maksakirroosi.
Sokerinkäyttö on parin sukupolven aikana kaksinkertaistunut.
Lisäksi 50-luvulla käytettiin kuitua 100 g/vrk ja nyt ehkä 20-30 g.
Nämä ovat nostaneet diabetesriskiä.
Diabetesvyöry olisi torjuttavissa jättämällä sokeri pois -
ja siirtymällä kuituihin, ruisleipään yms.
Pelkästään tällä voisi lähes 50 % uhkaavista diabeteksista torjua, -
kun lisätään vielä painonhallinta. Rasvamaksat (n. 25 % aikuisista) -
saataisiin myös putsattua pois.
Maksakirroosiin tarvitaan vain muutama siideri päivässä -
ja sitten ihmetellään, miten näin kävi.
Diabetes vaikuttaa linssin ohella myös verkkokalvolle.
Siellä on hiussuoniverkko, jonka normaalipaksuus on 2 solukerrosta.
Puhutaan ns. veriaivoesteestä.
Jos tulee rappeutumista ja uudis- suonia, kerrospaksuus on 1 solu.
Sinne muodostuu pullistumia, mikroaneurysmia, -
jotka voivat myös turvota ja aiheuttaa pieniä verenvuotoja.
Elimistö pystyy yleensä korjaamaan vauriot täydellisesti.
Lähes kaikilla diabetespotilailla näkyy taudin jossain vaiheessa -
verkkokalvossa hiussuonten pieniä pullistumia, -
pieniä turvotusalueita, jotka häipyvät usein muutamassa kuukaudessa.
Paikoitellen voi nähdä mikroskoop- pisen pieniä verenpurkaumia.
Lääkäri näkee ne silmänpohjassa, koska solut ovat läpinäkyviä.
Pieniä pullistumia, turvotusalueita ja pieniä verenpurkautumia, -
jotka yleensä korjaantuvat itsestäänkin.
Jos hiussuonimuutoksia kehittyy jo- honkin verkkokalvokohtaan enemmän -
sen aineenvaihdunta häiriintyy ja voi tulla hankalia uudissuonia.
Ne helposti vuotavat verta, -
ja sitä voi vuotaa verkkokalvolle tai lasiaisnesteeseen.
Jos vuoto jää verkkokalvon pinnalle, -
se aiheuttaa näkökenttään tumman täplän.
Jos se pysyy paikallaan, se voi laajentua ja vaaleta alaosastaan.
Joskus vuoto voi purkautua lasiaisonteloon.
Silloin näkökenttään syntyy ensin tummempi selvärajainen varjo, -
joka vuodon levitessä lasiaisonteloon muuttuu tasaisen harmaaksi -
tai punertavaksi uduksi näkökenttään.
Näön sumeneminen voi kestää vain hetken tai usean päivän tai viikon.
Lasiaisvuoto säikäyttää potilaan ensimmäisellä kerralla melkoisesti.
Se voi kuitenkin imeytyä melko nopeasti -
jättämättä sanottavia samentumia lasiaiseen.
Jos vuodot useasti toistuvat, lasiainen arpeutuu, -
ja verisolut poistuvat hitaammin.
Jos lasiaisvuoto tulee, tulisi rauhassa lepäillä kotona 2-3 päivää.
Paras lepoasento on puoli-istuva. Silloin veri laskeutuu -
silmän alaosaan eikä tarkan näön alueelle.
Ei saisi äkkiä ponnistaa, kantaa mitään raskasta eikä kumarrella.
Lattialta jotain nostaessaan ei pidä kumartua vaan hieman kyykistyä.
Nämä ovat pieniä tärkeitä yksityiskohtia.
Verensokerin liika laskukin, hypo- glykemia, voi lisätä vuotovaaraa.
Ihanne on tasapaino, jotta korkeita ja matalia arvoja vältettäisiin.
Se on silmän hyvinvoinnin kannalta tärkeää.
Tällä tavalla yritetään estää -
muutosten kehittymistä ja uudissuonten muodostusta.
Diabeetikolta voi näkö myös aika äkisti heiketä.
Syynä on yleensä verenvuoto verkkokalvoon tai lasiaiseen.
Jos toisen silmän näkö on tarkka, toisen silmän alentunut tarkkuus -
ei ehkä aiheuta kovin suurta haittaa, -
ellei työ ole hyvin tarkkaa tai vaadi molempien silmien käyttöä.
Jos toisen silmän näön tarkkuus on jo ennestään huono, -
ja vuoto tulee parempaan silmään, näön käyttötilanne muuttuu äkkiä, -
ja hoitokin pitäisi järjestää heti, tarvittaessa sairaalassa.
Apuvälineitä ei pidä pelätä.
Ihmiset kyllä hakevat kyynärsauvoja mutta rollaattoria ei millään.
Samanlainen kammoksunta liittyy valkoiseen keppiin.
Apuvälineitä pitäisi diabeetikon saada lainata, -
koska näkö voi kirkastua muutaman päivän tai viikon kuluttua.
Kalliita apuvälineitä ei siis kannata hankkia.
On olemassa insuliiniruiskuja, joissa mäntä on tumma -
ja näkyy paremmin tai pisteruiskuja tai valaistuja suurennuslaseja.
Lainsäädäntöä pitäisi muuttaa, että näitä saisi lainaksi -
muutamaksi viikoksi. Osto on turha, kun tarvetta ei ehkä ole vuosiin.
Valkoisesta kepistä on hyötyä. Sitä kannattaa käyttää.
Sitä vieroksutaan, koska se antaa tietyn stigman.
Se on vähän outoa, koska näin vältetään ihan vaaratilanteita.
Varoitetaan muita ja tunnustellaan maaston vaaroja.
Sitten laserointi. Sitä kannattaa tehdä eikä pelätä sitä.
Se on "taideparsintaa", millä vau- riokohdat ja uudissuonet hoidetaan.
Siihen kehitetään kuiva arpi, ja verkkokalvo kiinnitetään, -
niin ettei se irtoa niin helposti. Vaaralliset kohdat tuhotaan, -
muutetaan kuiviksi arviksi ja kiinnitetään verkkokalvo.
Diabeetikon silmänpohjat on hyvä katsoa kerran vuodessa.
Niin voidaan puuttua asiaan ajoissa.
Tehdään "taideparsintana" useita peräkkäisiä laserpolttoja.
Näin saadaan silmä kuntoon.
Laseroinnilla ei ole yleensä kiire, vaan se tehdään suunnitellusti.
Pyritään hyvään diabetestasapainoon ja huolehditaan silmistä.
Tämä on valtavan suuri haaste, kun diabeteksia tulee niin paljon.
Kiitos, että olit mukana Herra käyttää lääkäriä -ohjelmassa.
Jatkamme ensi kerralla silmänpohjan äkillisistä verenkiertohäiriöistä.
Arvoisa katsoja, kiitos, kun olet katsonut ohjelmaamme.
Jos jaksoista on ollut sinulle hyötyä tai iloa, voit tukea tuotantoa.
Tarkoitus on antaa selkeitä neuvoja ihmiskehon toiminnoista, -
tavallisista sairauksista ja niiden hoidosta.
Ennen kaikkea ylistämme ihmeellistä Jumalaa ja Luojaa, -
joka on valtavan ihmeellisen ihmisen rakentanut ja suunnitellut.
Jumala sinua siunatkoon.
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare