Arvoisa katsoja, tervetuloa Herra käyttää lääkäriä -ohjelmaan.
Olen näissä jaksoissa puhunut silmän ihmeellisyydestä.
Monet ovat väittäneet silmää huonosti suunnitelluksi.
Mutta ajattele, jos sinä joutuisit tekemään laitteen, -
joka tuottaa värikuvaa 100 vuotta - joskus täysin virheettömästi -
ja toimii kaurapuurolla.
Kuinka joku voi sanoa tällaisen laitteen suunnittelijaa hölmöksi?
Tässä jaksossa puhun harmaakaihista, -
joka on nykyään yleisin leikkausta vaativa silmävaiva.
Raamattu puhuu silmistä myös paljon. Puhutaan Jumalan silmäterästä.
Mielenkiintoista on 5. Mooseksen kirjan lopussa, kun kerrotaan, -
että Mooses kiipesi vuorelle ja sai sieltä katsella Luvattua maata.
Sinne hän ei päässyt, koska oli tottelematon.
Mutta siinä sanotaan mielenkiintoi- sesti (muistaakseni 5. Moos. 34), -
että Mooses oli 120-vuotias, -
eikä hänen näkönsä ollut ollenkaan hämärtynyt.
Hän kirkkaan linssin läpi katseli vuorelta sitä Luvattua maata, -
minne hän ei kuitenkaan päässyt. Tietysti voisi kysyä, -
oliko hyvän näön salaisuus se, että Mooses söi -
mannaa viimeiset 40 vuotta.
Oli niin tai näin, niin Jumala halusi varmistaa, -
että hän todella näki kirkkaasti sen, mihin Israel oli menossa.
Harmaakaihi tosiaan tulee pikku- hiljaa kaikille yli 60-vuotiaille.
Kaikilla yli 60-vuotiailla on jo pieniä kaihimuutoksia, -
mutta siinä on oikeastaan turha puhua kaihista.
"Sinulla on alkava kaihi" ei ole oikein sanottu, -
koska on ihan fysiologista eli nor- maalia, että mykiöön eli linssiin -
kertyy pieniä ongelmia.
Harmaakaihilla on siis syyttä huono maine.
Se voidaan hoitaa ihan kuntoon, eikä se silmää mitenkään vaurioita.
Samentunut mykiö poistetaan tietynlaisella tekniikalla -
ja tilalle laitetaan keinomykiö.
Aikaisemmin käytettiin kaihilaseja, -
jotka olivat hyvin voimakkaasti suurentavat lasit.
Se on toki vielä mahdollista, mutta siitä tulee erinäisiä ongelmia.
Se ei ole tarpeen. Tietysti oman puuttuvan mykiön -
voi korvata ihan hyvin myös piilolasilla.
Mykiön eli linssin samentumia on hyvin monenlaisia.
Niitä voi kehittyä linssin jokaisessa kasvuvaiheessa.
Se muistuttaa sipulia kuorineen.
Se kasvaa koko eliniän ja on aika vedetön.
Vanhemmiten se tuppaa jäykisty- mään, ja siksi tarvitaan lukulaseja.
Jos jossain kasvun vaiheessa linssin aineenvaihdunta häiriintyy, -
silloin kaihi tulee nopeammin.
Jos vastasyntyneellä todetaan merkittävä mykiösamentuma, -
se leikataan viipymättä. Muuten tulee ongelmia -
näkötiedon jälleenkäsittelyssä -
syvemmällä aivoissa tumakkeissa ja aivokuorella.
Nuorelle henkilölle ilmaantuu mykiösamentumia -
erilaisten aineenvaihdunta- sairauksien yhteydessä, -
joista tavallisin on diabetes.
Samentumat ovat yleensä aluksi linssin reunaosissa -
eivätkä siten vaikuta näkökykyyn lainkaan.
Kun vanhenemme, niin linssin vesi- pitoisuus entisestään pienenee, -
sen kimmoisuus vähenee ja valon- taitto-ominaisuudet huononevat.
Nämä ovat yhtä luonnollisia muutok- sia kuin tukan harmaantuminen -
tai ihon rypistyminen. Ei sen kummempaa.
Lähes kaikilla yli 65-vuotiailla on pieniä samentumia mykiössään.
Jos näön kannalta oleellisin kohta eli mykiön keskiosa -
sklerosoituu eli kovettuu, -
linssi saa heikon kahvinruskean sävyn.
Niin kauan kuin samentumat ovat linssin laitaosissa, -
ne eivät häiritse lukemista eivätkä mitään tarkkaa työtä.
Sitten kun mustuainen on suuri, ne alkavat häiritä.
Tämän 65-vuotiaat toteavat heti -
yöllä autoa ajaessaan, kun mustuainen on suuri.
Samentumat tulevat näkyviin siten, -
että vastaan tulevien autojen valot alkavat häikäistä.
Se on yksi merkki, jonka olen itsekin huomannut.
En aja mielelläni pimeässä yöllä juuri tuon häikäistymisen takia, -
varsinkaan, jos on sateinen ja huono ilma.
Se on vielä hankalampaa ja suorastaan vaarallista, -
jos tien maalausviivat puuttuvat.
Tietysti iän mukana verkkokalvon kaikki toiminnot -
hitaasti hidastuvat - verkkokalvon toipuminen häikäisystä hidastuu.
Verkkokalvon verenkiertokin huono- nee samoin kuin muidenkin kudosten.
Hämärällä ajaminen todella saattaa olla kovinkin kiusallista.
Kun linssin keskiosa muuttuu vähän ruskeammaksi, -
se yllättäen muuttaa värisävyjen erottamista -
ja aiheuttaa siihen ongelmia.
Jos mykiön taka- tai etupinnan kes- kiosiin tulee pieniä samentumia, -
ne voivat myös vääristää kuvaa.
Värit näkyvät huonommin, kuva vää- ristyy. Yöllä ajaessa häikäistyy.
Häikäistymiseltä voi suojautua käyttämällä - jopa päivälläkin -
lierihattua tai lippalakkia ja aurinkolaseja.
Lierihatut ja lippalakit ovat hyviä, -
koska ne poistavat jopa 50 % häikäistymisestä.
Parhaat aurinkolasit estävät myös sivulta ja ylhäältä tulevaa valoa.
Ne ovat vähän kuin sukeltajan lasit, leveät reunat.
Ne ovat ihan hyviä. Niitä voi sovittaa ja kokeilla, -
jos häikäistyy - ja käyttää tosiaan lippalakkia tai lierihattua.
Sivusuojaiset tai pantamaiset aurinkolasit suojaavat tosi hyvin.
Kannattaa kokeilla, jos häikäisty- minen päivällä on epämiellyttävää -
linssin alkavien samentumien takia.
Puhutaan harmaakaihin kypsymisestä. Onko kypsä vai ei?
Termi on aika hassu. Mitä sillä kypsymisellä sitten tarkoitetaan?
Aikanaan leikattiin vasta, kun ei enää pystynyt lehteä lukemaan.
Nykyään ei ajatella näin jäykästi, vaan sen voi leikata, -
kun se tuntuu hankalalta, ja on kyse olennaisesta haitasta.
Se riippuu, mitä tekee eli kunkin työn vaatimasta näön tarkkuudesta.
Jos korjaa sveitsiläisiä kelloja, näön tarkkuus on A ja O.
Valaistus vaikuttaa - ja yllättävää kyllä henkilön temperamenttikin.
Jos on kovin tuskastunut näön ongelmaan, pitää sekin huomioida.
Ihan temperamentinkin takia voi keinomykiön asentaa.
On ihan yhdentekevää loppujen lopuksi, milloin mykiön poistaa.
Poistaa silloin, kun kokee siitä olevan liikaa haittaa itselle.
Kaihileikkaus on silmäleikkauksista tavallisin.
Onnistumisen todennäköisyys on erittäin suuri.
Ne onnistuvat yleensä aina hyvin.
Tietysti jokaiseen toimenpiteeseen liittyy riskejä. Se on myönnettävä.
Koska suurin osa kaihileikkauksiin menevistä on ikäihmisiä, -
niin yleislääkärin pitäisi tarkistaa yleiskunto ennen leikkausta.
On hyvä sanoa lääkärilleen - oli se sitten yleis-, terveyskeskus-, -
tai sisätautilääkäri, että on menossa harmaakaihileikkaukseen.
Lääkäri katsoo, ovatko lääkitykset kohdallaan ja onko muita esteitä.
Potilaan kuntohan kumminkin tutkitaan ennen leikkausta.
Leikkaus pitää usein peruuttaa, jos EKG:ssä, sydänfilmissä on -
merkkejä hapenpuutteesta, äskettäin olleesta sydäninfarktista -
tai todetaan, että verenpaine ei ole hallinnassa.
Se on liian korkea, mikä usein on tilanne.
Näiden pitäisi olla kunnossa. Myös lieväkin nuhakuume siirtää sitä.
Ei niitä nuhakuumeessa leikata. Leikkaus lykkääntyy.
Nämä ovat ne tärkeimmät katsoa, -
etteivät muodostu esteeksi harmaakaihileikkaukselle.
Jokaisella kirurgilla on oma tapansa leikata harmaakaihi.
Poistotekniikka on se, että samentunut mykiö poistetaan -
pieninä paloina erityisen neulamaisen instrumentin avulla.
Linssin eli mykiön takaseinä jätetään paikalleen.
Sehän on niin kuin sipuli. Siinä on kerroksia.
Poistetun linssin tilalle asetetaan keinolinssi/-mykiö.
Se on pieni muovilinssi, joka tuetaan mustuaisen taakse, -
joskus jopa eteenkin, ohuitten lankalenkkien avulla.
Keinomykiö voidaan myös kiinnittää ompelein värikalvoon.
Leikkauksen sarveiskalvohaava on yleensä niin pieni, -
että se ei tarvitse ompeleita, vaan paranee itsestään.
Leikattu silmä peitetään kilvellä eli pienellä metallilevyllä, -
jotta vastaleikattua silmää ei vahingossa koskettaisi.
Kaihileikkauksessa siis samentunut mykiö poistetaan pieninä palasina.
Imetään paksun neulan kokoisella instrumentilla palat pois.
Jätettävä mykiön takaseinä yritetään puhdistaa -
mahdollisimman hyvin mykiön soluista, -
ettei alkaisi muodostua ns. jälkikaihia, joka joskus tulee.
Jälkikaihilla siis tarkoitetaan sitä, että sinne on jäänyt soluja.
Tilalle laitetaan pieni muovinen keinolinssi, -
joka lenkkien avulla tuetaan oikeaan kohtaan linssisysteemissä.
Kauanko leikkaus kestää? Se voi kestää vain 15 minuuttia.
Jos kaikki on mennyt hyvin, kotiin pääsee jo muutaman tunnin päästä.
Ei se sen isompi juttu ole.
Silmälasimääritystäkään ei usein tarvitse muuttaa lainkaan.
Jos arvot ovat muuttuneet, niin silmälasit määrätään -
muutama viikko leikkauksen jälkeen, kun taittoarvot eivät enää muutu.
Joskus arpeutuminen voi muuttaa keinomykiön asentoa -
vielä kuukausien kuluttua ja lasit pitää suunnitella uudelleen.
Koska keinolinssi laitetaan värikalvon eli iiriksen taakse, -
niin se ei valokuvassa näy lainkaan.
Jos se joskus pitää laittaa väri- kalvon eteen, silloin se näkyy.
Entä sitten ne kaihilasit?
Niitähän ei enää juuri näe kuin ikäihmisillä.
Jos poistettua mykiötä ei ole korvattu silmän sisäisellä mykiöllä, -
korvaavana linssinä voi käyttää joko piilolasia tai sankalasia.
Tällöin korvaava linssi sijaitsee silmän optisessa järjestelmässä -
eri kohdassa kuin silmän oma linssi.
Sankalasin eli kaihilasin läpi kuva on jopa 20 % suurempi.
Piilolasia käytettäessä kuva on vain muutaman %:n suurempi -
kuin normaali silmän kuva.
Kehitysmaissa vuosikymmeniä sitten kun oli kaihia eikä nähty mitään, -
pantiin potilaat jonoon ja poistettiin vaan mykiötä.
Tehtiin jopa satoja leikkauksia päivässä.
Näkö palasi ja oli mikä oli, mutta parempi kuin ei näköä ollenkaan.
Näitten lasien kanssa voidaan myös vähän taiteilla.
Nythän kerätään ja lähetetään laseja kehitysmaihin.
Joskus se toimii hyvin, ei siinä mitään moitittavaa ole.
Silmät ovat siinä mielessä hauskat, että linssi kääntää kuvan -
väärinpäin, ja silmän tietokone kääntää sen oikein.
Jos ottaisin prismalasit, jotka kääntäisivät studion väärinpäin, -
pian tietokone huomaisi, että jotain on vialla.
Silmän tietokone kääntäisi taas vä- kisin väärinpäin käännetyn oikein.
Semmoisia tietokoneita meillä tuolla on.
On myös hyvä muistaa, että jos lukee paljon, -
koko ajan silmät tekstissä, niin niille tekee hyvää aina välillä -
lepuuttaa niitä katsomalla kauas.
Mykiötä ja iiristä säätävät auto- maattiset lihakset saavat huilia.
Se tekee terää. Lukutoukan kannat- taa siis välillä katsoa kauemmaksi.
Silmiä kannattaa lepuuttaa. Kuten tässä ohjelmassa on tullut esiin, -
ai-jai, kun tekee hyvää laittaa silmät välillä hetkeksi kiinni.
Joka kerta kun suljet silmät, niin joka sekunti -
verkkokalvosi huilaa eikä joudu käsittelemään -
niitä 1 000 miljoonaa fotonia/sek., jotka sinne tulevat.
Ajoittainen silmien sulkeminen tuntuu oikein lepuuttavalta.
Minäkin TV:tä katsoessani - ei ehkä pitäisi tässä sanoa -,
mutta aina kun mainoksia tulee, suljen silmät, huilaan ja nautin.
Silmiä kannattaa lepuuttaa. Eivät silmät katselemisesta kulu, -
mutta se energian käyttö. 20 % syömästäsi ruoasta -
menee kuvan tekemiseen. Jos tehtäisiin silmästä malli, -
jossa kaikki prosessorit ja piuhat olisivat käsin kosketeltavissa, -
niin kuvan pyörittämiseen menisi paljon sähkövirtaa.
Kuten olen ennenkin sanonut, kuluisi 2 ydinvoimalan tuottama sähkö -
pelkästään laitteen käyttämiseen.
Jumala on suunnitellut miniatyyri- koon ja nerokkaan sähkön käytön, -
joten se onnistuu pelkällä aamupalalla.
Jos potilaan toisessa silmässä on kirkas eli leikkaamaton mykiö, -
ja siinä on suht. normaali näkö, -
niin kaihilaseilla kuvat ovat varsin erikokoiset.
Piilolasin tekemä suurennos on vain pari prosenttia, -
mutta sanka-/kaihilasi suurentaa kuvaa 20 %.
Se on useimmiten liian suuri, eikä edes aivojen tietokone -
oikein pysty sitä yhdistämään aivoissa yhdeksi kuvaksi.
Se tietysti yrittää, mutta kuvien iso koko aiheuttaa ongelmia.
Tästä saa kuvan siitä, miten fantastinen ATK tuolla on.
Puheitaan huonosti suunnitellusta silmästä -
saisivat darvinistit hävetä, kun tämmöisiä hassutuksia väittävät.
Voiko harmaakaihia hoitaa lääkkeillä? Valitettavasti ei.
Siihen ei ole keksitty lääkehoitoa, ainakaan toistaiseksi.
Sokeritasapainoon vaikuttaminen on paras keino, jos on sokeritauti -
tai yleensä kortisonin käytön välttäminen.
Kortisoni voi jouduttaa kaihin muodostumista.
Samoin se voi vaikuttaa glaukooman kehittymiseen.
Silmät tietysti rappeutuvat, kuten iho rypistyy ja tukka harmaantuu.
On ihan normaalia, että näkö huononee iän kanssa.
Raamattu on antanut meille takuuiän. Psalmissa sanotaan, -
että ihmisikä on 70 tai vahvimmillaan 80 vuotta.
Sen verran takuu kestää tässä langenneessa maailmassa.
Sekin on kirjoitettu ja mielenkiin- toista on, että se pitää kutinsa.
Näön tarkkuus vaihtelee huomatta- vasti verkkokalvon eri osissa.
Laitaosissa tarkkuus on suurten hahmojen havaitsemista.
Edes sormia ei pystytä näkemään tarkasti laitaosissa.
Keskellä on se tarkan näön alue. Se on tosi pieni, -
vain nuppineulan pään kokoinen alue verkkokalvolla silmänpohjassa.
Sen vaurio heikentää huomattavasti keskeistä näöntarkkuutta.
Suurin osa näkökentästä jää kuitenkin normaaliksi.
Ihan keskellä tarkan näön aluetta ns. foveassa on paljon tappisoluja.
Näön tarkkuus on vastaavasti korkea.
Kytkös on nerokas eli Müllerin solut vievät juuri tapeille.
Tapista se lähtee eteenpäin jonkin aikaa vastakkaiseen suuntaan -
mennäkseen näköhermoon bipolaarisolusta gangliosoluihin.
Kytkös mahdollistaa tarkan näön tällä alueella.
Yhtä tappia kohden on aina yksi bipolaarisolu.
Kaikissa yksityiskohdissa näkyy Jumalan suunnittelu tosi hyvin.
On täysin mahdotonta ajatella, että sattumamutaatiot tekisivät -
kaikki nerokkaat kytkennät ja kuvankäsittelyjärjestelmät, -
jotka muistuttavat sähköpiirustusta.
Ne on asennettu niin nerokkaasti, ettei sitä vielä täysin ymmärretä.
Darvinistien mukaan silmä on kehittynyt itsestään, -
vaikka ne eivät edes ymmärrä, miten se toimii.
Tämä on paradoksaalista ja aika hölmöä.
Nykytieto silmän toiminnasta osoittaa kiistatta, -
että Jumala on olemassa ja Hän on suunnitellut silmän.
Ei kukaan muu pysty tähän suunnit- teluun. Se on täysin mahdotonta.
Kuvaa suurentamalla saadaan se näköongelmissa lankeamaan -
nuppineulan pään kokoisen tarkan näön alueen -
ympärillä olevalle terveelle verkkokalvolle.
Aivoille on aika samantekevää, mistä verkkokalvon osasta kuva tulee.
Vaurioituneen verkkokalvoalueen viereistä normaalia verkkokalvoa -
voidaan useimmiten käyttää lukemiseen, -
kun riittävästi suurentava apu- väline on sovitettu.
Siksi ikäihmiset käyttävät usein suurennuslaseja.
Apuvälineiden ohella oikea valaistus, valaistuksen suuntaaminen, -
kontrastin hallinta ym. on tärkeää.
Näin voidaan ikäihmisenäkin harrastaa lukemista -
ja saada silmistä kaikki tarvittava irti.
Tarkan näön alueen aineenvaihdunta poikkeaa -
ympäröivän verkkokalvon aineen- vaihdunnasta.
Muutokset alkavat lähellä eläke- ikää ja etenevät hyvin hitaasti.
Iän myötä ongelmana on tarkan näön alueen ns. kuiva rappeutuminen.
Se on tavallisin ikäihmisten näön heikkenemisen syy.
Siihen ei ole tehokasta hoitoa. Se on fysiologista rappeutumista.
Siellä pigmentistä tulee epätasainen, on pieniä kudoksen puutoksia.
Koska ne ovat pitkään pieniä, eivät ne juurikaan haittaa, -
vaikka keskialueen näön tarkkuus jo hiukan heikkeneekin.
Vähitellen iän myötä pienet kudostuhoalueet kasvavat -
ja yltävät vähitellen toinen toistensa reunoihin.
Tällöin näkökentän keskiosiin tulee pieniä täpliä, ns. skotoomia, -
joiden kautta ei pysty näkemään.
Jos se on siinä, mihin yleensä kat- somme, pitää oppia katsomaan ohi.
Katsesuuntaa muuttaen katsotaan vähän tarkasti nähtävän kohteen ohi.
Siitä tulee automatismi, kun sitä harjoitellaan.
Myös jos lukiessa on ongelmia, niin teksti näkyy paljon paremmin, -
jos etsitään se katsesuunta, jossa kuva on kirkkain.
Lukeminen voi onnistua joko katsomalla rivin alareunaan -
tai ihan kirjainten yläreunaan tai katsomalla vähän viistosti.
Jos vinon katsesuunnan opettelee, kun keskeinen näönpuutos on pieni -
katseen korjausliikkeestä tulee ihan automaattinen.
Vinon katsesuunnan käyttö tulee tutuksi ja se sujuu -
n. 10 asteen poikkeamaan asti kohtuullisen hyvin.
Muutokset onneksi etenevät niin hitaasti.
Monet vanhukset sanovatkin katselevansa kuin siivilän läpi.
Jos kuvan osista puuttuu jotain, se suurennettuna hahmottuu paremmin.
Lukulasit vahvennetaan, valo pannaan jalkalampusta selän takaa, -
kokeillaan, mikä suunta on paras, pannaan eri värisävyjä, vahvuuksia.
Valon lankeamissuunta on tärkeä. Kokeilemalla löytyy paras ratkaisu.
Jalkalamppu on yleensä nojatuolin takana sen olkapään puolella, -
jonka puoleinen silmä on ns. johtava.
Joskus lampun paikka toisen olkapään takana on vielä parempi.
Joskus nenä nimittäin suojaa häikäistymiseltä.
Kannattaa kokeilla useaan kertaan; erivärisiä, -sävyisiä lamppuja, -
erilaisia wattimääriä. Paljon voidaan tehdä.
Jos on ongelmia, kannattaa ottaa asiantuntijaan yhteyttä.
Voidaan suunnitella parhaat apuvä- lineet. Niitä totisesti on paljon.
Niitä voidaan - ja pitää käyttää.
Turha heittää pyyhettä kehään. Apua ja apuvälineitä on monia.
Usein ongelmana on, ettei näistä oikein olla tietoisia -
eikä osata ohjata oikeisiin apuvälineisiin.
Kyllä hyvin paljon on tehtävissä. Olen kyllä huomannut, -
että apuvälineasia joskus laiminlyödään ja unohdetaan.
Kiitos mukanaolosta. Ensi jaksossa puhun kosteasta rappeutumisesta, -
joka on hankalampi asia tässä näön heikkenemisessä.
Arvoisa katsoja, kiitos, kun olet katsonut ohjelmaamme.
Jos jaksoista on ollut sinulle hyötyä tai iloa, voit tukea tuotantoa.
Tarkoitus on antaa selkeitä neuvoja ihmiskehon toiminnoista, -
tavallisista sairauksista ja niiden hoidosta.
Ennen kaikkea ylistämme ihmeellistä Jumalaa ja Luojaa, -
joka on valtavan ihmeellisen ihmisen rakentanut ja suunnitellut.
Jumala sinua siunatkoon.
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare