Arvoisa katsoja, tervetuloa Herra käyttää lääkäriä -ohjelmaan.
Olen viimeksi puhunut silmästä ja jatkan siitä jonkin verran.
Kerron silmän ihmeellisestä rakenteesta, -
mahd. toimintahäiriöistä, sairauksista, ja mitä niille voi tehdä.
Silmä on osoittautunut tavattoman monimutkaiseksi laitteeksi.
Kaikki koulukirjoissa oleva tieto silmästä on täysin vanhentunutta.
Puhumattakaan siitä, kun niissä väitetään silmän kehittyneen -
valolle herkistä kuopalle menneistä soluista, -
jotka ovat kehittäneet eteensä linssin.
Tämä on täysin väärä käsitys.
Koulubiologian täysin virheelliseen ja vanhaan evoluutio-opetukseen -
voi tutustua www.luominen.fi -sivulla.
Siellä voi lukea 2-osaisen ilmaisen nettikirjan, -
jonka ystäväni kirurgi Mikko Tuuliranta on kirjoittanut.
Se avaa silmät näkemään, että opetus kamerasilmästä -
ei pidä lainkaan paikkaansa, vaan silmää voi verrata tietokoneeseen.
Silmänpohjan toimintaa voi verrata siihen, -
että miljoona kannettavaa tietokonetta yhtaikaa käsittelisi -
sitä tietoa, mitä silmiin tulee.
Kun silmää tutkitaan, voimme ylistää Jumalan nerokkuutta.
Kun tietoa tulee lisää - viime vuosina tullut jo ratkaisevaa tietoa -
se osoittaa, miten valtava nero Luojamme ja Jumalamme on.
Ymmärrämme silmän toiminnasta ehkä hiukan, -
mutta se osoittaa, miten valtavan mutkikas laite silmä on.
Silmät ovat kirjaimellisesti sielun peili.
Elävä sielumme, aivomme katsovat silmien läpi maailmaa.
Silmät ovat ikkunoita, joista Jumalan kuva katselee Jumalan luomaa.
Kerta kaikkiaan ihmeelliset laitteet!
Silmän rakenne on periaatteessa selvitetty, -
ja sen toimintaa aletaan hiukan ymmärtää.
Silmä on ohutseinäinen pallo.
Silmän etukammiossa on kirkasta vesimäistä nestettä.
Takana lasiontelossa on hyytelö- mäistä läpinäkyvää lasiaisnestettä.
Kaikki kudokset ovat läpinäkyviä. Kuinka sillä muuten voisi nähdä?
Muut kudokset eivät ole läpinäkyviä, mutta nämä ovat.
Se johtuu siitä, että näissä ei ole keratiinia.
Sekin osoittaa tietenkin nerokasta suunnittelua.
Aikuisen silmä on halkaisijaltaan n. 2,5 cm.
Se painaa n. 7 g ja sen tilavuus on n. 6,5 ml.
Silmäkoko on ihmisellä tällainen ja kalaliskolla 10 kertaa isompi.
Se osoittaa biologisia rajoja, missä voidaan tehdä toimiva silmä -
auringon tuottamalle ja ilmakehän läpäisemälle aallonpituudelle.
Siis se kapea sektori, jota voidaan käyttää näkemiseen.
Aivan kaikessa, auringosta ja ilmakehän filtteristä lähtien, -
voidaan nähdä Jumalan nerokas suunnittelu, -
joka mahdollistaa näköaistin.
Silmää ympäröi kova kalvo, -
jonka etuosassa on läpinäkyvä sarveiskalvo.
Se on nimensä mukaisesti huomattavan sitkeä ja kova.
Etuosassa kova läpinäkymätön suojakalvo -
muuttuu kirkkaaksi sarveiskalvoksi.
Tämä kerros suojaa hyvin silmän sisällä olevia arkoja kudoksia.
Sekä kova- että sarveiskalvo ovat sidekudosta.
Kovakalvo on siis läpinäkymätöntä, sarveiskalvo läpinäkyvää.
Sarveiskalvon läpinäkyvyys johtuu myös siitä, -
että sen kerrosrakenne on poikkeuksellisen säännöllinen, -
ja siinä on silmän pinnan suuntaisia ohuita levyjä.
Kaikki kudokset on suunniteltu -
optimaalisesti juuri siihen tarkoitukseen.
Siitä tulee vahvasti esiin Jumalan suunnittelu eikä sattuma.
Miten sattuma olisi tiennyt, että sarveiskalvosta pitää näkyä läpi, -
mutta kovakalvon ei tarvitse olla läpinäkyvä?
Edestä katsottuna sarveiskalvo on lähes pyöreä, -
mutta sen halkaisija on n. 12 mm vaaka- ja n. 11 mm pystytasossa.
Siinä ei ole juuri lainkaan verisuonia, mikä on tärkeää, -
koska tämä mahdollistaa mm. sarveiskalvon siirron, -
mikäli sairaus vaatii.
Koska sarveiskalvossa ei ole veri- suonia, sen ravinto tulee muualta.
Ravinto tulee suurelta osin kyynel- nesteestä ja etukammionesteestä, -
jota ns. sädekehä silmän sisällä erittää, mutta siihen palaamme.
Kyynelneste antaa ravintoa sarveiskalvolle, -
mutta sillä on myös monia muita tehtäviä.
Mm. se sisältää kipulääkettä. Jos sattuu, niin kannattaa itkeä, -
koska sieltä saa ilmaiset kipulääkkeet.
Lisäksi etupinnan nesteet sisältävät myös antibioottia.
Monilla on paha tapa kaivaa silmää ja viedä sinne tulehduksia.
Jumala on laittanut antibiootit valmiiksi, -
jotta se ei jatkuvasta kaivamisesta tulehtuisi.
Ole varovainen erityisesti flunssa-aikana.
Ovenkahvaa koskettamalla ja sitten silmää kaivamalla -
viet itse virustartunnan itseesi.
Paras tapa välttyä flunssalta on, ettei laita likaista sormea -
suuhun, nenään tai silmään. Näin viedään virukset itse elimistöön.
Sarveiskalvo on satumaisen ohut.
Kirkas kalvo, josta katsomme läpi, on vain 0,5 mm:n paksuinen.
Siinä on silti erotettavissa useita kerroksia.
Uloimpana on epiteelikerros samaan tapaan kuin ihossakin, -
mutta siinä ei siis ole keratiinia, ja siksi siitä näkyy läpi.
Se muodostaa kyyneleiden kanssa säännöllisen kuperan pinnan.
Se hylkii vettä voimakkaasti. Siksi sidekalvo tuottaa limakerroksen, -
jottei kyynelneste karkaa. Meibomin rauhaset silmäluomissa -
lisäävät öljyn päälle, joten siinä on 3 kerrosta.
Se on nerokas ja ainoa mahdollinen ratkaisu, jotta tämä toimii.
Muuten silmä kuivuisi.
Sarveiskalvossa on kollageeni- lamelleja, jotka kaunistavat sen.
Hyvinkin pieni samentuma, tulehdus, muu vamma -
tai sarveiskalvopinnan epätasaisuus haittaa näkyvyyttä heti.
Jos risu tökkäsee tai tulee joku pieni vamma, -
se on hyvin kipeä ja kannattaa hoitaa heti huolella, -
ettei jatkossa tule ongelmia. Tähän voidaan vielä palata.
Sarveiskalvo on hyvin arka kivulle, elimistön ehkä kipuherkin alue.
Siihen tulee useita kymmeniä hermohaaroja, jotka hajaantuvat.
Pienikin kosketus aiheuttaa voimakkaan kipureaktion.
Sarveiskalvon haavaumat, esim. luomen alla hinkkaava roska, -
ovat kovin kivuliaita tai ärsyttäviä.
Myös mikroskooppisen pieni kuivahtanut alue aiheuttaa -
roskan tunteen, vaikkei roskaa olekaan, -
mutta kipu voi olla viiltävää, kovaa, yleensä hetkellistä vihlaisua.
Sarveiskalvo ei ole ihanteellinen pallopinta.
Sen kaarevuussäteet ovat erilaiset, kuten mainittiin.
Se aiheuttaa fysiologisen hajataittoisuuden, -
joka vaihtelee iän mukaan ja on ihan normaalia.
Tosin se voi korostua ja aiheuttaa ongelmia, -
jos etenkin lapsilla ja aikuisilla- kin on tapa hieroa silmiään.
Siihen asiaan voidaan palata.
Jos kaarevuussäteiden ero on suuri, -
verkkokalvolle tuleva kuva on tavallista epätarkempi.
Tämä voidaan korjata silmälaseilla, ns. sylinteri- tai piilolasilla.
Jos sarveiskalvoa joudutaan siirtämään, -
irrotetaan osa pyöröveitsellä omenankodan tapaan.
Samalla veitsellä tehdään reikä, poistetaan samentuma, -
ja ommellaan tilalle hienolla ompeleella siirretty sarveiskalvo.
Tämä yleensä onnistuu. Sarveiskal- vossa ei ole omaa verenkiertoa, -
joten immunologista torjuntareaktiota ei tule.
Joskus voi tulla ja se on huonompi homma.
Hylkimisreaktio on yleensä harvinainen.
Sarveiskalvo vaan siis siirretään pyöreänä palana.
Silmää ei tietenkään siirretä eikä voikaan siirtää, -
ettei kenellekään tule väärää käsitystä siitä, mitä voidaan tehdä.
Silmän sisällä on värikalvo, iiris, jokaisella erilainen, erivärinen.
Iiriksen voi valokuvata, ja se on oikeastaan yhtä hyvä tunniste -
kuin sormenjälki - tai oikeastaan parempikin.
Sitä käytetään tunnistamis- menetelmänä.
Nykyään on laitteita, joihin voi tunnistautua sormenjäljellä, -
iiriksellä tai kasvomittauksella. Ne ovat kaikki yksilöllisiä.
Iiris säätelee pupillaa eli valoaukkoa sen mukaan, -
onko paljon/vähän valoa, katsotaanko pitkälle/lähelle.
Nämä kaikki sujuvat automaattisesti, eikä juttu ole yksinkertainen.
Yksistään nämä vaativat suurta automatiikkaa ja koordinaatiota.
Silmän liikuttajalihakset, mykiön pullistuminen/litistyminen -
ja pupilli - ne ovat samanaikaisia mutkikkaita tietokoneohjelmia, -
jotka on tarkkaan säädetty ja joissa toki voi olla häiriöitä.
Siinä on lihakset, jotka supistavat ja toiset, jotka aukaisevat sitä.
Liike tapahtuu siis valon määrän ja voimakkuuden mukaan -
ja sen mukaan, katsotaanko kauas vai lähelle.
Värikalvon takana syvemmällä silmässä on sädekehä, -
josta neste sinne pääosin erittyy.
Siihen on ripustettu linssi eli mykiö.
Sädekehän poimuihin kiinnittyvät linssin kannattajasäikeet.
Siinä on lihas, joka supistuessaan tekee linssistä pallomaisen, -
ja silloin katsotaan lähelle. Jos toiset auki vetävät lihakset -
litistävät linssin, niin katsotaan kauemmaksi.
Mukautuminen on nuorilla hyvä ja ikääntyessä se loppuu.
Nuorilla on myös hyvä kontrastiin sopeutuminen, mikä vanhana häviää.
Näitä ikämuutoksia voidaan eri apu- välineillä tai muuten huomioida.
Nuori sopeutuu myös esim. pimeään nopeammin kuin vanhempi.
Sädekehässä on runsaasti suonia ja sieltä erittyy tärkeä neste, -
joka ravitsee läpinäkyvää sarveiskalvoa.
Jos sen liikkeessä tulee häiriöitä, voi kehittyä glaukooma, -
ennen nimeltään viherkaihi. Siinä ei ole vihreää eikä kaihia, -
joten glaukooma on oikea nimi silmän sisäiselle paineen nousulle.
Tähänkin palataan myöhemmin.
Mykiö eli linssi on mustuaisaukon kautta osittain näkyvä osa.
Sen avulla nuorena pystyy mukaut- tamaan silmän lähelle ja kauas.
Mukauttamiskyky häviää 40-kymppisenä.
Moni ei kehtaa 2-teholaseja ostaa, koska se on signaali 40:n iästä.
Siitä koetetaan kaikin keinoin pinnata, -
mutta nykylaseista ei sitä huomaa.
On jopa 3-teholaseja eli eri vahvuus 3 eri alueella.
Mykiö on muodostunut sisäkkäisistä säännöllisistä kerroksista.
Se on niin kuin pieni sipuli, joka kasvaa koko eliniän.
Hyvinkin pieni häiriö keski- alueella voi aiheuttaa ongelmia.
Joskus kaihi on synnynnäinen ja joudutaan vauvana poistamaan, -
jotta näkö voisi kehittyä. Tärkeää on, että vauva katselee -
molemmilla silmillä - ja yleensäkin katselee.
Aivo on plastinen eli mitä enemmän sinne tulee ärsykkeitä, -
sitä enemmän sinne kehittyy uusia soluja ja verkkoja.
Siksi kaikkien näiden käyttö on tärkeää.
Ei silmä eivätkä aivot käyttämällä kulu, vaan paranevat käytössä.
Mykiö tosiaan kasvaa koko eliniän ajan.
Siinä on aineenvaihduntamekanisme- ja, jotka pitävät sen aika kuivana.
Iän mukana siihen tarttuu kaiken- laista; kalsiumia ja muuta roskaa.
Vähitellen kehittyy harmaakaihi, joka jossain vaiheessa leikataan.
Se on lääketieteen loistojuttuja, että sinne voi laittaa keinomykiön.
Tässä mykiöön liittyen hauska kevennys, -
joka osoittaa myös ns. kehitysopin mielettömyyttä.
Kun ensimmäisiä kalaliskojen fossiileja löydettiin, -
(sen silmähän on 10 krt isompi ihmissilmää) -
niin löydettäessä mykiöt olivat vielä niin tuoreita -
tällaisia kuivia käppyröitä, että niitä käytettiin suurennuslaseina.
Sehän osoittaa, että kalaliskot ovat hautautuneet -
vedenpaisumuksessa n. 4 500 v. sitten.
Mykiöt olivat vielä läpinäkyviä, toki pian sitten samentuivat.
Uskomatonta, mutta totta.
Suurennuslaseina käyttö on hyvin tarkkaan kuvattu.
Mykiön takana on lasiainen, läpinäkyvä geelimäinen neste.
Valo, elektromagneettinen säteily, jatkaa läpinäkyvän lasiaisen läpi.
Se on kiinnitetty verkoilla mm. verkkokalvoon.
Tässä on hauska yksityiskohta. Tikka hakkaa paljon puuta.
Olisi vaarallista, jos sen lasiainen olisi kiinni -
pienillä köysillä verkkokalvossa, kuten ihmisellä.
Aina tikan lyödessä verkkokalvon kiinnitysnarut repeytyisivät irti.
Näin koko verkkokalvo tuhoutuisi.
Jumalan nerokkuus tulee aina ilmi yksityiskohdissa, -
niin kuin tikan silmässä. Jumala tiesi, että tikka hakkaa.
Jos lasiainen olisi köysillä kiinni verkkokalvossa, se irtoaisi.
Tämä on selvinnyt, kun on tutkittu ikävää vauvojen pahoinpitelyä.
Kun vauvoja ravistellaan, niin paha näkövamma uhkaa.
Päätä voimakkaasti ravisteltaessa se voi irrota.
Hyvin ikäviä tapauksia, kun ei ymmärretä, että vauva itkee, -
kun sillä on nälkä, eikä itku ravistelemalla lopu.
Surkeita ja ikäviä juttuja.
Keski-iän jälkeen kiinnitysköydet irtoavat.
Se on ihan fysiologista ja taval- lista ja näkyy joskus salamointina.
Jos salamointia on paljon, kannattaa mennä silmälääkäriin.
Varttuneella keski-iällä kannattai- si muutenkin käydä 5 v:n välein, -
ja eläkeikäisenä 2-3 vuoden välein monestakin syystä.
Tärkein syy lienee, että mitataan silmänpaine -
ja hoidetaan mahdollinen glaukooma ajoissa.
Lasiaisessa näkyy joskus mikro- skooppisen pieniä samentumia.
Jos menee vaikka veneellä merelle ja katselee taivasta, -
niin siellä on "lankoja", "kärpä- siä" ja muita pisteitä valumassa.
Ne ovat täysin vaarattomia lasiaissamentumia.
Ne tulevat joka kerta samanlaisina, joten niistä ei tarvitse huolestua.
Samentumia tulee joskus, jos kiinnitysköydet irtautuvat.
Sinne voi tulla pieniä verenvuo- toja, jotka näkökentässä näkyvät -
samentumaryhmänä, "kärpäsparvena" tai "nokisateena".
Pienet mikroskooppiset verenvuodot ovat vaarattomia.
Ne paranevat itsestään, mutta jos niitä tulee enempi, -
kannattaa silmälääkärillä käydä. Joskus verkkokalvoon tulee reikä, -
ja se voi olla hyvä valopolttohoitaa, ettei verkkokalvo irtoa lisää.
Siis silmälääkäriin, jos niitä enempi tulee, -
mutta ei kannata olla kovin huolissaan.
Tämmöiset ilmiöt ovat aika fysio- logisia varttuneella keski-iällä.
Verkkokalvo on sitten siellä pohjalla.
Se ei ole mikään kameran filmi, vaan se on aivokudosta.
Verkkokalvo on osa aivoja, -
ja aivot kurkkii "ikkunoista" läpi maailmaa.
Siitä me näemme, että silmät ovat sielun peili.
Nykytutkimus on osoittanut, että se on juuri niin.
Sen aistinsolut ovat tietysti läpinäkyviä.
Niiden läpi näkyvät verisuonet.
Etenkin, jos on sokeritauti, lääkäri mielellään katsoo -
oftalmoskoopilla, tietyllä lampulla silmänpohjan verisuonten kunnon.
Siitä päästään kätevästi katsomaan pienten verisuonten kunto.
Nähdään, onko seinämämuutoksia, laajenemia tai pieniä verenvuotoja.
Tämän takia silmänpohjia tutkitaan eri sairauksien yhteydessä.
Se kuuluu asiaan. Ei pidä ihmetellä, miksi lääkäri katsoo silmiä, -
vaikka minulla on sokeritauti. Useimmat sen toki ymmärtävät.
Sieltä silmänpohjasta ko. lampulla nähdään myös näköhermon pää.
Se on ns. sokea piste.
Kehitysoppiin uskovat pitävät siksi silmää huonosti suunniteltuna.
Sokea piste ei haittaa. Toinen silmä korvaa sen.
Oletko huomannut, että sinulla edes sitä onkaan? Ja onko se haitannut?
Tämä on myyttistä tarinankerrontaa -
niin kuin kehitysopillinen sadunkerronta yleensä on.
Sinne näköhermoon menee -
näistä gangliosoluista n. miljoona piuhaa, -
jotka välittävät esikäsitellyn tiedon.
Yli 90 % tiedosta poistetaan ja oleellinen tieto lähetetään.
Silmään tulee siis 1 000 miljoonaa fotonia/sek.
Niistä esikäsitelty tieto lähtee vain miljoonaa kaapelia pitkin -
erääseen tumakkeeseen, josta se menee lisäkäsittelyyn aivoihin.
Jos silmänpohjaa halutaan tutkia kunnolla, pupilli pitää laajentaa.
Silloin näkö huononee hetkeksi, mutta palautuu kyllä.
Kun valo tuodaan verkkokalvolle, -
siinä on kuituoptiset kaapelit, jotka ovat Müllerin soluja.
Ennen kuin valo tulee aistinsoluille, -
se vedetään sinne Müllerin solujen kautta.
Niillä on juuri oikea koko, tiheys ja pituus, -
jotta tietyt värit - punainen, vihreä, sininen -
saadaan oikein jaettua aistinsoluille.
Kun darvinistit väittävät silmää huonosti suunnitelluksi, -
ne eivät varmaan ole kuulleet Müllerin soluista, -
joiden ansiosta näemme värit.
Ihminen pystyy terävästi erottamaan miljoonia eri värisävyjä.
On sekin aikamoinen suoritus Jumalalta, että tehdään kone, -
joka pystyy terävästi erottamaan toisistaan miljoonia värisävyjä.
Tähän voidaan vielä palata.
Sitten alla on suonikalvo.
Näkösolujen pitää olla suonikalvon päällä, -
koska aineenvaihdunta on siellä niin valtavaa.
Suonet tuovat tarvittavan hapen ja ravinteet -
retinan pigmenttiepiteelisoluille, jotka huoltavat näkösoluja.
Samalla suonikalvossa on kova verenkierto.
Kaikki ovat polttolasilla auringon- valossa polttaneet filmiä.
Suonikalvo kuumenee, ja siellä on myös vesijäähdytys.
Mitä enemmän tutkitaan, sen nerok- kaampaa on Jumalan suunnittelu.
Suonikalvoa ruokkivat suonet tekevät kallonluun pohjassa mutkan.
Jos esim. nostat 200 kg, hetkellinen paine on niin kova, -
että silmä tuhoutuisi ilman Jumalan paineentasausventtiiliä.
Uskomattomia nerokkaita ratkaisuja löytyy, kun lähdetään etsimään.
Suonikalvo on siis oikeassa paikassa. Siitä lähtee näköhermo, -
joka vie tiedon aivoihin jatkokäsittelyä varten.
Sitten on silmäluomet, kyyneltiet.
Luomet suojaavat vammoilta ja kuivumiselta.
Jos pistää käden eteen, ne automaattisesti sulkeutuvat.
Samoin sulkemisrefleksi toimii, jos kuuluu kova ääni.
Silmät kiinni siltä varalta, että jos räjähdyksestä lentäisi jotain.
Luomia on erilaisia. Kamelilla on vilkkuluomi, -
joka toimii "tuulilasinpyyhkijänä" hiekkamyrskyssä.
Tikalla myös, ettei puuta hakatessa tule roskia silmiin.
Ihmiselläkin väitetään olevan ja onkin tällainen nysä, -
mutta ilman sitä roskanpoisto silmästä ei onnistuisi.
Silläkin on funktionsa eikä se ole muinaisjäänne, surkastuma.
Koulukirjat hassusti väittävät, -
että ihminen olisi evoluution surkastumamuseo.
Nämä kumoutuvat kir. Mikko Tuulirannan kirjassa -
Koulubiologian analyysi (ilmainen nettikirja www.luominen.fi)
Seuraavassa jaksossa käsittelen syvemmin, mitä kyyneleet ovat, -
miten silmä pidetään kosteana ja mitä järkeä siinä on.
Kiitos mukanaolosta. Jatkossa myös perehdytään lisää -
erilaisiin silmäsairauksiin ja mitä niille voisi tehdä.
Arvoisa katsoja, kiitos, kun olet katsonut ohjelmaamme.
Jos jaksoista on ollut sinulle hyötyä tai iloa, voit tukea tuotantoa.
Tarkoitus on antaa selkeitä neuvoja ihmiskehon toiminnoista, -
tavallisista sairauksista ja niiden hoidoista.
Ennen kaikkea ylistämme ihmeellistä Jumalaa ja Luojaa, -
joka on valtavan ihmeellisen ihmisen rakentanut ja suunnitellut.
Jumala sinua siunatkoon.
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare