Arvoisa katsoja, tervetuloa Herra käyttää lääkäriä -ohjelmaan.
Näissä jaksoissa käsittelen silmää.
Jumala on luonut ihmeellisen silmän.
Jumala on luonut myös muita aisteja.
Aistit mahdollistavat yhteytemme Jumalan ihmeelliseen luomakuntaan.
Ihmisen silmä on todella jotakin hyvin erityistä.
Sanotaanhan usein, että silmä on sielun peili.
Se on osoittautunut ihan todeksi viime aikoina.
On havaittu, että ihmisen silmä ei oikeastaan ole silmä, -
vaan se on ikkuna, jonka kautta aivosi kurkkivat maailmaan.
Tämä on aivan poikkeavaa.
Esim. edellisessä jaksossa käsitellyllä -
trilobiitilla näin ei ole.
Silmäsi onkin siis ikkuna, -
josta sielusi tai aivosi katsovat maailmaa.
Olen silmästä ja sen ihmeellisyydestä kirjoittanut -
kirjassa Evoluutio ja biologinen informaatio.
Toimitimme sen saksalaisesta alkuperäisteoksesta -
yhdessä professori Matti Leisolan kanssa.
Sieltä voi tutkia lisätietoja silmästä.
Kun katselet ympärillesi ja tuotat värikuvaa, -
on arvioitu, että jopa 30 % aivokuoresta osallistuu -
liikkuvan värikuvan tekemiseen ja tulkintaan.
20 % syömästäsi ruoasta kuluu siihen kuvan tekemiseen.
Ruoka tietysti ensin imeytyy, muu- tetaan sopiviksi hiilihydraateiksi.
Sitten dynamopyörintämoottori ATPase tekee siitä ATP-bensaa.
Se tekee sitä pyörittämiseen painosi verran vuorokaudessa.
20 % tästä menee sen kuvan tekemiseen.
Voi sanoa, että ATP-bensaa kuluisi -
yli 10 kg/vrk pelkästään sen kuvan tekemiseen.
Tätä tapahtumasarjaa on koetettu matkia.
Jos tekisimme silmästä melkein talon kokoisen mallin, -
tietoa käsittelevät mikroprosessorit olisivat muistitikun kokoisia.
Jos mallin avulla koettaisimme selvittää, -
miten tietoja käsitellään silmän- pohjassa, joka on osa aivoja, -
niin siihen kuluisi 2 ydinvoimalan tuottama sähkö.
Mutta 20 % syömästäsi kaurapuurosta riittää, -
koska Jumala on tämän sähköisen toiminnan suunnitellut nerokkaasti.
Käsittelyjärjestelmissä kulkeva virta on tuotettu -
niin nerokkailla pienillä nanopumpuilla, -
että energiankulutus on optimaa- lista eli mahdollisimman vähäistä.
Se myös nerokkaasti tiivistää kuvia ja optimoi kuvan käsittelyn -
eikä lähetä kaikkia kuvia niin kuin kamerat joskus tekevät.
Näin säästyy valtavasti energiaa.
Jos se koneen tavoin lähettäisi kaiken, mikä näkyy, -
koko tietojenkäsittely edellyttäisi niin suurta päätä, -
ettei ihminen mahtuisi ovesta ulos.
Aivojen toiminnasta ei juuri mitään tiedetä.
Pikkasen on päästy asiasta jyvälle tutkimalla tätä aivojen osaa, -
jonka toiminta näkyy silmää katsottaessa ja tutkittaessa.
Nämä tietojenkäsittelyjärjestelmät ovat huimia.
Äskettäin pyrittiin tehokkaimmalla supertietokoneella matkimaan, -
mitä 1 % (1/100) aivoistasi tekee 1 sekunnissa.
Siihen kului supertietokoneelta 40 minuuttia.
Silmä on siis jotain aivan muuta, kuin mitä sinulle on opetettu.
Se ei ole kamerasilmä, vaan mykistävä tietojenkäsittelylaitos.
Jos katsot nyt silmät auki tätä ohjelmaa, -
niin se tietojenkäsittely, mitä siellä tapahtuu, -
on sama kuin miljoona kannettavaa läppäriä surraisi yhtä aikaa.
Se antaa jonkinlaisen käsityksen siitä, mitä siellä tapahtuu.
Tietojenkäsittely on paljolti puhdasta matematiikkaa, -
mutta voidaan vain aavistella, miten neroa matematiikkaa.
Tähän silmän automaattiseen tietojenkäsittelyyn liittyy -
paljon muutakin kuin kuvan muodostaminen.
Siinä on päällä automaattinen etäisyysmittari, -
pupillin koon ja silmiä liikut- tavien lihasten kontrollointi.
Siellä tapahtuu havaitsemattoman nopeaa värinää, -
koska se skannaa koko ajan maisemaa.
Kun astut johonkin huoneeseen, niin silmä eli aivot skannaa heti -
terävänä sen koko maiseman.
Se jättää kuvan päälle ja lähettää vain kuvassa tapahtuvia muutoksia.
Siinä on tällainen tietokoneohjelma.
Lisäksi aivojen pitää tulkita, mitä näkymä tarkoittaa.
Esim. luettu teksti on tulkittava ja lähetettävä puhekeskukseen.
Tämä on hirmu monimutkaista tietojenkäsittelyä.
Siksi olen lääkärinä todella huolestunut, -
että ihmiset, etenkään nuoret, eivät nykyään lue kirjoja.
Äskettäin julkaistiin tutkimus, jonka mukaan joku lukiolainen -
sanoi lukeneensa yhden kirjan. En tiedä, onko kirjaimellisesti totta.
Tämä on erittäin huono homma, koska nämä radat ovat plastisia.
Tämä on tietokone, joka koko ajan korjaa ja päivittää itseään.
Sen suorituskyky riippuu siitä, miten paljon sitä kuormitetaan.
Silmät ja aivot eivät kulu käytössä vaan paranevat.
Siksi lukeminen on välttämätöntä, -
koska muuten tulee todella isoja ongelmia tietojenkäsittelyssä.
Luettu teksti on tulkittava -
ja myös muistettava joko lyhyen aikaa tai pysyvästi.
Tämähän on tenttiin valmistautuvan painajainen, -
että miten sen muistaisi, kun se silmän ja puhekeskuksen kautta -
käsitellään ja analysoidaan. Miten se jäisi mieleen?
Miten muistaisi sen pysyvästi? Siihen on yksi salaisuus.
Jos haluat todella oppia ja muistaa sen, -
sinun on vakuutettava itsellesi, että se on kerta kaikkiaan -
maailman mielenkiintoisin ja jännittävin asia.
Onpa ihanaa ja upeaa, että minulla on etuoikeus tämä muistaa!
Rakastan muistaa tämän asian! Silloin se jää sinne.
Tulee mielihyvähormoneja, -
jotka helpottavat muistijälkeä ja sen säilymistä.
Se pyörii ikään kuin verkostoissa.
Se fasilitoidaan eli helpotetaan verkostoon meno niin, -
että yhteydet paranevat, ja se jää sinne lyhyeksi tai pitkäksi aikaa.
Vaikuttaa siltä, että jos oikein haluaa oppia, niin oppii.
Jos taas pitää asiaa vaikeana, tylsänä eikä halua oppia, -
niin ei se myöskään sinne jää. Tämä on hyvä muistaa.
Silmissä on valtavasti päällekkäisiä tietokoneohjelmia, -
jotka automaattisesti säätävät tapahtumaa.
Katsotko kauas? Oikealle? Vasemmalle? Mikä valaistus?
Silmä on siitä erikoinen, että sen vaihtuvuus valon voimakkuudessa -
voi olla miljardikertainen.
Säädät sen tietylle valaistusalueelle.
Siinä valaistusalueella voi kontrasti muuttua 1000-kertaisesti.
Silmän kokonaissuorituskyky on mykistävä.
Tässä yksi esimerkki automatiikasta.
Kun räpyttelet silmiäsi 20 000 kertaa/vrk, kuva ei häviä.
Jos teet sen tahallasi, niin kas kummaa, kuva häviää. Kokeilepa!
Automatiikka tietää, kun automaattinen räpytys tulee.
(Miksi räpyttelemme? Se selviää myöhemmin.)
Se jättää kuvan päälle räpytyksen ajaksi, mikä on tärkeää.
Elämä olisi hankalaa, jos kuva val- veilla ollessa häviäisi 10 000 krt.
Esim. autoa ajettaessa tie häviäisi edestä koko ajan.
Jumala on suunnitellut automatiikan, -
joka jättää automaattisen räpytyksen ajaksi kuvan päälle.
Mitä enemmän tutkitaan, sitä enemmän ymmärretään, -
kuinka nero ja viisas Jumala on, kun Hän suunnittelee näitä.
Ja kuinka täysin mahdotonta on, -
että päällekkäisesti säätelevät tietokoneohjelmat -
olisivat tulleet sattumanvaraisista mutaatioista luonnonvalinnalla.
On täysin mieletöntä väittää, -
että nykyään yhä paremmin tunnetut järjestelmät olisivat sattumaa.
Ei ole järkevää, eikä mitenkään perusteltua ajatella sillä tavalla.
Kaikki asiat ovat selvinneet tässä ihan viime vuosina.
Äskettäin Current Biology -lehdessä (Nykyistä biologiaa) julkaistiin -
saksalaisten aivotutkijoiden tuore tutkimus, josta siteeraus.
He sanovat näin: -
Silmät ovat suorastaan taianomaisen nerokkaasti suunniteltuja.
Silmien fotonitietoa käsitellään mykistävästi jo silmänpohjissa, -
joita darvinistit ovat väittäneet huonosti suunnitelluiksi.
Elektromagneettista säteilyä tulee fotoneina, -
joka on sekä aaltoliike että pieni hiukkanen.
Säteilyn taajuusalue on hyvin pieni kaikki mahdollisuudet huomioiden.
Se on juuri silmälle sopiva.
Kun katsot, fotoneita tulee 1 000 miljonaa/sekunti.
Ne pitää tässä tietojärjestelmässä käsitellä.
Sitä varten on siellä siis pyörimässä tietopoveri eli voima, -
joka vastaa miljoonan kannettavan tietokoneen surinaa.
Silmänpohjassa tapahtuvan kuvan käsittely on ällistyttävää.
Verkkokalvolle linssin kautta tuleva fotoniryöppy, 1 miljardi/sek. -
jakaantuu siellä 20 tietojenkäsittelykanavaan.
Tietojenkäsittelykanavissa tieto käsitellään -
ja lähetetään miljoonaa johtoa pitkin eteenpäin -
erääseen uloimpaan tyvitumak- keeseen ja sieltä näköaivokuorelle.
Näköaivokuori sijaitsee takaraivossa.
Tutkijat kuvaavat vain 2 kanavan käyttöä 20:stä -
ja sanovat silmän toiminnan olevan lähes taikuutta.
Näin sanovat maallistuneet tutkijat.
Se kertoo, miten ällistyneitä he ovat siitä, -
mitä nerokasta he ovat siellä havainneet.
Tutkijat toteavat, että katsellessa me nautimme -
suurenmoisesta 3-ulotteisen kuvan terävyydestä.
3-ulotteisen kuvan terävyyteen ei kameralla päästä.
Samalla resoluutio, erotuskyky on tasokasta ja nopeaa.
Se on mahdollista, koska nuppi- neulan kokoinen tarkannäön piste -
verkkokalvolla tekee sen resoluution.
Samanaikainen kuvan sekä terävyys että nopeus on mahdollista -
verkkokalvolla olevien rinnakkaisten kuvankäsittelykanavien vuoksi.
Se pystyy samanaikaisesti analysoimaan -
ainakin 2 samanaikaista nopeaa ja terävää liikettä.
Esim. koripalloilija, joka tulee, pompottaa palloa, hyppää -
ja donkkaa koriin. Sen pitää analysoida yhtaikaa -
sekä omaa, vastustajan että pallon liikettä.
Lisäksi hänen pitää vielä pysyä pystyssä.
Tässä on niin monia ohjelmia, analysointitekniikoita päällekkäin, -
että päätä huimaa, eikä siitä kaikkea tiedetä.
Voidaan vain ihmetellä, miten se sen tekee ja vielä virheettömästi.
Tieto lähtee eteenpäin bipolaari- soluja pitkin gangliosoluihin.
Siihen voidaan vielä palata.
Kukin 20:stä silmänpohjan tietojenkäsittelykanavasta -
koostuu erityyppisistä verkkokalvo- soluista (jopa 100 erityyppistä).
Tästä puhun, että pääsemme pikkasen vilkaisemaan mysteeriä, -
miten aivot käsittelevät tietoa.
Se on täysin auki vielä, mitä kaikkea siellä tapahtuu.
Kukin kanava välittää kuvan jonkin erityisominaisuuden, -
esim. reunan, nopean tai hitaan liikkeen, kontrastit, värit.
Kun me katsotaan vaikka maisemaa, jossa linnut lentävät, -
niin kokonaistuotos on tulkittu näköaivokuorella takaraivossa.
Se on vähän sama kuin katsottaisiin yhtaikaa 50 elokuvaa, -
jotka on niin yhdistetty, että yksi välittää reunaa, toinen nopeaa -
toinen hidasta liikettä, yksi kontrastia, yksi väriä.
Sitten joku kääntää kuvan oikein päin ja joku poistaa saumat.
Näkeminen todella on sellaista -
että tapahtuman nähdessämme katsoisimme 50 päällekkäistä filmiä, -
jotka rullaisivat yhtaikaa ja sitten tekisivät kokonaisuuden.
Tämä on niin mykistävän monimutkainen juttu.
Siksi tulokset julkaisseet tutkijat kutsuivat sitä lähes taikuudeksi.
Voimme pikkasen aavistaa sitä aivotoimintaa, -
mikä siellä silmänpohjassa tapahtuu.
He tutkivat erityisesti parasol-soluja.
Parasol-solut hoitavat nopeaa, vähän epätarkkaa kuvankäsittelyä.
Midget-solut vastaavat hitaasta ja tarkasta kuvasta.
Näitä yhdistellään kerroksiksi, "matoiksi", -
jossa yhdessä käsitellään tämä osa kuvasta ja toisessa tuo osa.
Kaikki tuleva materiaali, 1 000 miljoonaa fotonia/sekunti -
käsitellään niin perinpohjaisesti, että alle 1 % lähetetään -
miljoonaa piuhaa pitkin lopulta lisäanalyysiin.
Se myös poistaa tarpeettoman ja lähettää oleellisen.
Ihmissilmä on sikäli ovela, -
että meillä on sisäänrakennettu kasvojen tunnistamiskyky.
Se on ihmiselle erityinen ominainen ohjelma.
Kasvot nähdessämme tiedämme ne ennen nähneemme.
Otetaan joku hahmo, vaikka Mona Lisan kuva, -
jonka minäkin olen nähnyt Louvren museossa, -
kaunis hieno piirros, jossa on värejä.
Voimme poistaa Mona Lisan taulusta 90 % pisteistä, -
ja jäljelle jää vain muutaman viivan hahmo.
Kuitenkin me nähdään siitä heti, että tuo on Mona Lisa.
Sillä tavalla tulee eri kerrosten rooli jotenkin näkyviin.
Sitten vielä nämä 20 kuvankäsittelykanavaa, -
joita voi olla enemmänkin - joidenkin mielestä 50.
Analyyttiset kentät on asennettu rinnakkain sillä tavalla, -
että kun siellä on solukerroksia vähän niin kuin täytekakussa, -
ne on asennettu rinnakkain tai sarjaan.
Tai ne tuottavat tietyn sähkövirran, jonka aallon muoto on tärkeä.
Silläkin on merkitystä, millainen aallon muoto on menossa.
Aallon muoto riippuu bipolaarisolujen hermosäikeiden, -
erityisellä tavalla asennettujen käsittelykanavien ominaisuuksista.
Riippuen sijainnista ne tuottavat erilaisia sähköpurkauksia.
Asetelma muistuttaa sähköpiirustusta, jossa on mukana signaalimuodot.
Nämä ovat todella monimutkaisia asioita.
Vain supernero on voinut luoda ja kehittää tämän järjestelmän, -
joka tekee meille näkemisen mahdolliseksi.
Enemmän kuin huvittavia ovat darvinistien väitteet.
Esim. Richard Dawkinsin mielestä silmän suunnittelija on täyshölmö -
ja saisi potkut kameratehtaasta.
1) Hän ei ymmärrä, että silmä ei ole kamera.
2) Hän ei ymmärrä silmän toiminnasta näköjään yhtään mitään.
Silti 15 miljoonaa on lukenut hänen kirjansa ja uskoo, -
että silmä on huonosti suunniteltu. Tämä on erittäin valitettavaa.
Äänekkäimmät Darvinin puolustajat eivät edes tunne silmän toimintaa -
ja silti väittävät sen kehittyneen itsestään. Aika traagista.
Tähän voisi siteerata Raamattua. Raamatussa sanotaan Jumalasta, -
että joka on silmän luonut, hänkö ei näkisi?
Tämän järjestelmän luoja varmasti näkee kaiken, -
mitä täällä tapahtuu - ihan pienintä yksityiskohtaa myöten.
Jopa niin tarkasti, että sinunkaan päästäsi ei hiuskarvakaan katoa, -
etteikö Jumala sitä tietäisi. Tällainen Jumala meillä on.
Jotkut koettavat tehdä Hänestä pilaa väittämällä, -
että ihmissilmä on huonosti suunniteltu.
He eivät näytä ollenkaan tietävän ja ymmärtävän, miten se toimii.
Nämä tuoreet havainnot vahvistavat käsitystä -
silmien nopeasti toimivista tietojenkäsittelyjärjestelmistä.
Näistä kertovat tutkijat eivät enää käytä sanaa evoluutio.
Olisi vähän hassua käyttää sitä, koska se ei voi tuottaa tämmöistä.
Tutkijat kuvaavat näitä rakenteita ilmaisulla -
"verkkokalvojen bipolaarisolujen design" eli suunnittelu.
He käyttävät sanaa suunnittelu.
Sähkövirran vaihteleva kulkunopeus silmänpohjan solujen eri osissa -
on oleellisen tärkeää, kun mietitään, mitä ne tekevät.
Ne eivät ole passiivisia tiedonsiirtokaapeleita, -
vaan niissä tapahtuu erittäin merkittävää tietojen esikäsittelyä.
Äskettäin kuuntelin luennon eräältä asiantuntijalta, -
joka tutkii silmänpohjaa. Kysyin, milloin saamme implantin, -
joka pystyisi samaan kuin silmä.
Hän epäuskoisena pyöritteli päätään ja tiesi, ettei sitä voida tehdä.
Silloin pitäisi tehdä kone, joka tekee saman kuin aivot.
Kyseessä on monimutkainen hermo- verkon muodostama säätelysysteemi.
Se on englanniksi inner plexiform layer -
eli semmoinen matto, jossa on nämä kytkennät.
Tutkijoiden mukaan järjestelmän taianomaisuus -
ilmenee pääosin hermoratojen päiden muodostamassa kytkentäkaaviossa.
Siinä havaitaan tekninen nerokkuus - he käyttävät tätä ilmausta, -
joka tekee heidän mukaansa ihmeitä.
Näin siis maallistuneet tutkijat käyttävät jo tällaista kieltä.
Jokainen yksityiskohta tässä järjestelmässä -
on lopputuloksen kannalta tärkeä.
Kaikki tapahtuu siis verkkokalvolla.
Nerokas tiedonkäsittely jatkuu tumakkeiden jälkeen aivokuorella -
ja sitten muualla aivoissa, missä arvioidaan kuvatiedon merkitys.
Eikä tässä kaikki. Tutkimus on paljastanut lisää -
taianomaisuutta aivokuoren näköalueella.
Siellä on tiedon tiivistämisen mekanismi, -
joka välittää saadun näkötiedon aivoille tehokkaasti tiivistettynä.
Kaikkeahan ei voida välittää, vain oleellinen - ehkä 1 %.
Se pystyy siis valitsemaan sen, mitä se lähettää.
Tutkijatri Dirk Janecke selittää: Luonnostaan oletamme, -
että näköaistimme välittää jatkuvan kuvien virran videokameran tapaan.
Nyt on osoitettu aivokuoren poistavan tiedosta ylimäärän -
ja säästävän energiaa lähettämällä muuttuneita kuvia tiheästi.
Mekanismi muistuttaa elokuvien tiivistysmenetelmiä.
Muuttumattomat osat jäävät päälle. Niitä ei tarvitse välittää virtana.
Aivoilla on jo se tieto. Vähennetään kuvia toisistaan, -
niin näköalue voi lähettää vain muuttuneen kuvan.
Ohjelma säätelee, mitä lähetetään eteenpäin ja mitä ei.
Silmä etsii koko ajan ympäristön muutoksia ja skannaa kuvaa.
Nopeat silmänliikkeet skannaavat näkökenttää -
ja lähettävät datan aivojen näkökuorelle.
Tapahtumavyörystä huolimatta mitään ei menetetä.
Rauhallisen maiseman katselussa säästetään energiaa.
Kaikkea tietoa ei koko ajan lähetetä, vaan tieto tiivistetään.
Tietyt kuvan osat hallitsevat, -
ja kiinnostavat yksityiskohdat on helpompi havaita.
Aivokuori suorittaa vielä toisenkin toimenpiteen.
Se pystyy ennakoimaan, mitä se mahdollisesti näkee.
Jos tien yli menee kuiva lehti hiiren vauhtia, -
se tuottaa ensin hiiren. Lehden nähtyään se poistaa hiiren.
Ilman ennakointia olisimme aivan hukassa.
Aivokuori siis ennakoi oletetun näkymän, -
mutta korjaa virheen heti.
Tämä on mielenkiintoinen filosofinen kysymyskin, -
mitä kaikkea tästä seuraa. Siihen en nyt mene, -
vaan sitä voidaan myöhemmin käsitellä.
Jos uskomme vain sen, mitä näemme, miten voimme olla varmoja, -
mitä me loppujen lopuksi näemme ja miten sen analysoimme?
Kaiken pitää olla luotettavaa. Muuten elämästä ei tulisi mitään.
Kiitos, että olit mukana tässä ohjelmassa.
Seuraavissa jaksoissa jatkamme silmän ihmeellisyyksistä.
Arvoisa katsoja, kiitos, kun olet katsonut ohjelmaamme.
Jos jaksoista on ollut sinulle hyötyä tai iloa, voit tukea tuotantoa.
Tarkoitus on antaa selkeitä neuvoja ihmiskehon toiminnoista, -
tavallisista sairauksista ja niiden hoidosta.
Ennen kaikkea ylistämme ihmeellistä Jumalaa ja Luojaa, -
joka on valtavan ihmeellisen ihmisen rakentanut ja suunnitellut.
Jumala sinua siunatkoon.
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare