Tervetuloa mukaan Herra käyttää lääkäriä -ohjelmaan.
Olemme näissä ohjelmissa puhuneet vitamiineista, -
hivenaineista ja antioksidanteista.
Ohjelman kuluessa on toivottavasti kaikille käynyt selväksi, -
että terve aikuinen, joka syö pe- rinteistä suomalaista sekaruokaa, -
ei tarvitse mitään purkista.
Tämän ohjelman tarkoitus on selvittää, -
milloin, missä olosuhteissa ja kuka tarvitsee lisiä purkista.
Sellaisiakin tilanteita on.
Ihmeellistä olisi, jos luomakunnassa pitäisi elää vitamiinipurkista.
Kyllä Luoja on luonut hyvän järjestelmän.
Jos eletään normaalisti ja syödään niitä ruokia, -
mitä kuuluu - tasapainoisesti ja vaihdellen, -
niin mitään lisiä ei tarvita.
Luoja on huolehtinut siitä, että kasvit, mikrobit, sienet -
antavat meille sitä, mitä emme itse pysty valmistamaan.
Me myös olemme osallisia tässä hienossa kierrätysjärjestelmässä.
Tänään aloitamme jodista, joka on halogeeneihin kuuluva alkuaine.
Luomakunnassa käytetään n. 15 alkuainetta -
aineenvaihduntajärjestelmien hivenaineina -
tai lisäkivennäisinä.
Ne ovat mikrokivennäisiä -
eli tarvittava määrä on verrattain pieni, alle 100 mg/vrk.
Jodi kuuluu siis näihin.
Jodihan on kovin reaktiivista. Se reagoi usean aineen kanssa, -
mutta ei ole niin reaktiivinen kuin muut saman ryhmän halogeenit.
Se reagoi nimenomaan epämetallien kanssa -
eli typen, hiilen, fosforin ja hapen kanssa.
Siksi se on hyvin tärkeä "pelaaja" aineenvaihdunnan kokonaisuudessa.
Useimpia vitamiineja, hivenaineita ja antioksidantteja täytyy saada -
oikea määrä - ei liikaa eikä liian vähän.
Ne voivat olla myrkyllisiä liikaa nautittuina.
Niitä täytyy myös saada oikeassa suhteessa kokonaisuuteen nähden.
Jos meillä on n. 50 hivenainetta, vitamiinia ja antioksidanttia, -
niitten keskinäisten saanti- suhteiden pitäisi olla kohdallaan.
Silloin niistä saadaan paras hyöty aineenvaihdunnassa.
Mikä on jodin saannin suositus tällä hetkellä?
Se on aikuisilla n. 150 mikrogrammaa/vrk.
Myrkyllisyysraja eli suurin hyväksyttävä päiväsaanti -
aikuisella on 600 mikrogrammaa/vrk.
Jos se ylitetään syömällä pitkään esim. merilevävalmisteita, -
joissa sitä saattaa olla varsin suuria määriä, -
niin siitä voi seurata myrkytys tai tulla myrkytysoireita.
Suomalainen Finnravinto 2012 -tutkimus osoitti, -
että naiset meillä saavat jodia keskim. 190 mikrogrammaa/vrk, -
ja miehet 235 mikrogrammaa/vrk.
Jos ajatellaan, että kaikki einekset ja teolliset ruokavalmisteet -
olisi tehty jodisuolalla, niin näin ei valitettavasti ole.
Teolliset ruokavalmisteet eivät aina sisällä jodisuolaa, -
vaikka sitä viranomaiset suosittelevatkin.
1/4 jodista saadaan suolan mukana.
Tämä on ongelma, koska nykyään on muotia -
ruoalla keikarointi, kaikki kokkiohjelmat ym.
Siellä pitää käyttää erikoissuoloja ja muita hienosteluaineita.
Niissä ei valitettavasti aina ole jodia, -
ja tämä on tällä hetkellä Suomessa ilmeinen ongelma.
Liian vähäisestä jodin saannista seuraa struumaa -
eli kilpirauhanen tuppaa jodin- puutteesta suurentumaan.
Tähän on syytä kiinnittää huomiota. Siitä ei puhuta tarpeeksi.
Mistä jodia saadaan?
Sitä saadaan pääasiassa vilja- ja maitovalmisteista ja liharuoista.
Viranomaiset (Valtion ravitsemus- neuvottelukunta) suosittelevat -
jodipitoisen ruokasuolan käyttöä kaikessa ruoanvalmistuksessa, -
mutta se ei aina toimi elintarvike- teollisuudessa, joukkoruokailussa.
Jodin puute näyttäisi olevan todellinen ongelma.
Siitä se struuma eli kilpirauhasen liikakasvu tulee.
Jodia tarvitaan tyroksiinin ja tri- jodotyroniinin valmistamiseen.
Jos elimistössä ei ole riittävästi jodia, vaarana on, -
että kilpailevat halogeenit, kuten bromi, korvaavat jodin.
Se ei ole hyvä asia.
Jodihan on myrkyllistä nieltynä ja aiheuttaa palovammoja iholle.
Jodikaasu ärsyttää silmiä.
Sitten on kuuluisat joditabletit, joista kohistiin, -
kun pelättiin naapurimaan ydinvoimalan räjähtämistä.
Terveyskeskuksiin varastoitiin koko kansalle joditabletteja.
Ydinvoimalaonnettomuudessa vapau- tuu radioaktiivista jodin isotooppia, -
joka saattaa kertyä kilpirauhaseen -
ja aiheuttaa pitkässä juoksussa kilpirauhassyöpää.
Ydinkatastrofissa joditabletti niellään.
Se tukkii kilpirauhasen niin, ettei se ota radioaktiivista jodia.
Itse asiassa yli 45-50 vuotiaat eivät tarvitsisi joditablettia, -
koska he eivät ehdi saada sitä syöpää enää elinaikanaan.
Mielenkiintoista on, kun eräs naapurimaa 50-luvulla teki -
ilmakehässä 50 megatonnin räjäytyk- siä ja tuuli puhalsi Suomeen päin -
niin tuli aika isoja annoksia radioaktiivista jodia väestölle.
Tästä ei poliittisista syistä puhuttu mitään.
Mahdollista on, että se nyt näkyy lisääntyneinä kilparauhassyöpinä.
Suomalaiset saavat siis ruoasta liian vähän jodia tällä hetkellä.
Mykistävää on, että lähes 80 %:lla meistä on lievä jodin puutos.
Se vaikuttaa kilpirauhashormonien tuotantoon.
Nämä hormonit säätelevät elimistön toimintaa hyvin merkittävästi.
Lisäksi ne vaikuttavat sikiöaikana ja lapsuudessa -
normaaliin kasvuun ja henkiseen kehitykseen, mikä on hyvin tärkeää.
Maitotuotteet sisältävät luontaisesti jodia.
Niistä saa helposti yli puolet päivän joditarpeesta.
Siis maitotuotteet, kananmuna, ja kala sisältävät jodia -
ja ovat erittäin tärkeitä jodin lähteitä.
5 dl:sta nestemäisiä maitotuotteita ja 2-3 viipaleesta juustoa saa -
jodia n. 80-100 mikrogrammaa, -
joka on puolet päivittäisestä saantisuosituksesta.
Jos kilpirauhashormonin puutetta esiintyy -
kriittisellä ajalla ihmisen elinkaaressa, -
seurauksena on peruuttamaton aivovaurio, -
johon liittyy henkinen jälkeenjää- neisyys + neurologinen poikkeavuus.
Mikä se kriittisin aika on?
Se on raskauden 2. kolmanneksesta 3-vuotiaaksi.
On aika traagista, että maailmanlaajuisesti -
jodin puute on suurin yksittäinen syy -
henkisen kehityksen viivästymiseen ja aivovaurioihin.
Tämä on surullista, koska asia olisi haluttaessa helppo hoitaa.
Se on kuten A-vitamiinin puutos, joka olisi myös helppo hoitaa, -
mutta aiheuttaa paljon murheita kehitysmaiden lapsille.
Äidin jodinpuute aiheuttaa pienen aivovaurion, -
jonka seurauksena älykkyysosamäärä on matalampi, -
ja lapset kärsivät myöhemmin mm. lukemisvaikeuksista koulussa.
Britanniassa äskettäin tehty joukkotutkimus vahvistaa tämän.
Odottavien äitien alhainen jodipitoisuus oli yhteydessä -
syntyvien lasten muita alempaan älykkyysosamäärään -
ja heikompiin lukuvalmiuksiin 8-vuotiaina.
Tämä on hyvin, hyvin merkittävä ja tärkeä asia.
Raskauden aikana jodin saantisuositus on -
on 175 mikrogrammaa/vrk.
Se ei suomalaisilla välttämättä aina toteudu.
Jos käy neuvolassa ja saa hyvät ohjeet, se ehkä odotusaikana toimii.
Kun mainitsemani erikoissuolat tulivat muotiin, -
niin jodinpuute on vaan pahentunut.
Raskauden aikana erityisesti riittävä jodinsaanti on siis tärkeää, -
koska sikiön kilpirauhanen kärsii, -
ja jodinpuute vaikuttaa haitallisesti älylliseen kehitykseen.
Jodisuolan käyttöä ei kuitenkaan pidä lisätä.
Ei sitä sillä tavalla pidä hoitaa.
Kotiin kannattaa ostaa jodipitoinen suola kohtuukäyttöön.
Ylenmääräinen käyttö nostaa veren- painetta ja aiheuttaa ongelmia.
Raskausaikana tietenkään ei näin,
koska silloin muutenkin voi verenpaine kohota ongelmallisesti.
Riittävän jodinsaannin voi varmistaa jo raskautta suunniteltaessa.
Suunnitteluvaiheesta lähtien voi käyttää -
juuri raskausajalle suunniteltuja, -
apteekista saatavia monivitamiinivalmisteita.
Näitä on, ja niitä kannattaa käyttää neuvolan ohjeiden mukaan.
Valmisteet sisältävät yleensä 100-175 mikrogrammaa jodia, -
ja ne varmistavat riittävän päivittäisen jodinsaannin.
Haluan vielä kerran huomauttaa siitä, -
että merilevää sisältävissä lisissä voi olla todella paljon jodia.
Niiden käyttöä raskauden aikana EI suositella.
Eli voiko jodia saada liikaa? Kyllä voi.
Jodin turvallisen saannin yläraja aikuisilla on 600 mikrogrammaa/vrk.
Lapsilla raja vaihtelee iän mukaan.
Ihan tavallista ruokaa syömällä yleensä ei voi saada liikaa jodia.
Ongelmana ovat ravintolisät ja levävalmisteet.
Apteekista saa todella hyviä moni- vitamiineja (otetaan 1 krt/pv), -
jotka on suunniteltu erityisesti raskaana oleville ja imettäville.
Seuraavana aakkosissa J:n jälkeen tulee K.
Puhutaan K-vitamiinista joitakin keskeisiä asioita.
K-vitamiinia pidettiin pitkään kasvikunnan K1-vitamiinina.
Tämän fyllokinonin ainoaksi tehtäväksi ja vaikutukseksi oletettiin -
veren hyytymisen aktivoiminen.
Nykyään K-vitamiinista tiedetään enemmän.
K1-vitamiini myös vahvistaa luustoa -
ja yllättäen estää valtimoiden kalkkeutumista.
Sillä on siis muitakin tärkeitä tehtäviä.
Lisäksi K-vitamiini vaikuttaa esim. haimassa ja keskushermostossa.
Kasvikunnan K1-vitamiini ja baktee- riperäinen vitamiini (menakinonit)-
saattavat vaikuttaa eri lailla.
Suolistossamme on kivoja ystäväbak- teereita tuottamassa K-vitamiinia.
Tämä on hyvin tärkeä asia -
ja ilmenee mielenkiintoisella tavalla vastasyntyneiden kohdalla.
Bakteerien tuottama K2 on -
kasviperäisen K1:n aktiivinen aineenvaihduntatuote elimistössä.
Mitä K-vitamiini tekee? Se toimii kofaktorina.
Tämä hieno sana tarkoittaa, -
että se viimeistelee valkuaisaineen toimivan tai aktiivin rakenteen.
Pääasiallisin K-vitamiinin lähde on vihreiden kasvisten K1, -
joka antaa meille n. 90 %:ia K-vitamiinista.
Kannattaa siis syödä salaattia, kaalia ja näitä vihreitä.
Juustoista ja maitotuotteista saa -
MK4:ää ja bakteerien tuottamaa K2-vitamiinia.
Yli 100 mikrogrammaa/vrk vaikuttaa veren hyytymiseen.
Mielenkiintoista on, että Japanissa on alettu käyttää K-vitamiinia -
osteoporoosin ja luunmurtumien hoitoon, mitä meillä ei tehdä.
Japanissa käytetään yli 1 000 mikrogrammaa/vrk -
luun vahvistumiseen.
On totta, että runsas K-vitamiinin saanti estää luunmurtumia.
Luiden joustavuus ja rakenne paranevat; -
ei sinänsä luun tiheys, vaan se joustava ja elastinen luun osio.
Tästä olen puhunut aiemmin TV7:n tuottamassa ohjelmakokonaisuudessa.
Siinä puhuttiin tuki- ja liikuntaelinten taudeista.
Sitä on saatavana TV7:n kaupasta DVD:nä, jossa on 12 ohjelmaa.
Valtimoiden kalkkeutumista on voitu estää kasviperäisellä K1:llä, -
mahdollisesti jopa tehokkaammin K2:lla.
K-vitamiinia käyttämällä sepelvaltimotaudin riski pienenee.
K- ja D-vitamiini ovat tavallaan yhteistyössä.
Ne vahvistavat toistensa vaikutuksia.
Luissa D-vitamiini vahvistaa -
tukivalkuaisaineen (kollageenin) poikittaissidoksia.
K-vitamiini sitten yhdessä parantaa -
luutuneen osan yhteyttä kollageeniverkkoon.
Yhdessä kalsiumin kanssa K- ja D-vitamiini vahvistavat -
terveen luun rakentumista.
Siksi japanilaiset käyttävätkin sitä osteoporoosin ehkäisyyn.
Tarvitaanko K-vitamiinia sitten lisää?
Suomessa sen saannin arvioidaan olevan -
90-105 mikrogrammaa/vrk.
Suomalainen saa 1/3 K-vitamiinista kasviksista ja loput rasvoista.
Varsinaisia K-vitamiinin saanti- suosituksia ei ole meillä annettu.
EU:n elintarvikevirasto suosittelee 75 mikrogrammaa.
Nyt tullaan siihen vastasyntyneiden tilanteeseen.
Vastasyntyneillähän ei tietenkään ole suolistobakteereita, -
jotka meille aikuisille tuottavat K-vitamiinia.
Vastasyntyneet saavat lihakseen K-vitamiinia synnytyslaitoksella.
Se kattaa ensimmäiset viikot, kunnes lapsi äidinmaidosta saa sitä.
Miksi näin tehdään?
Verenvuodon riski vastasyntyneillä on 1-2 %.
Verenvuodot voivat olla aika pahoja ja vaarallisia.
Lihaksen sisäisestä K-vitamiini- pistoksesta ei pidä kieltäytyä, -
kun se vauvalle syntymän jälkeen annetaan.
Modernit ihmiset suhtautuvat nihkeästi rokotuksiin, -
mikä on mielestäni varsin outoa. Itse kannatan rokotuksia.
Samat ihmiset saattavat kieltäytyä K-vitamiinipistoksista.
Silloin tulee vauvalle kyllä aika iso riski saada vakavakin vamma.
K-vitamiiniahan tarvitaan veren monen hyytymistekijän toimintaan.
Veren hyytyminen on mielenkiintoista.
Se on satumaisen monimutkainen tapahtuma monine "pelaajineen".
Ihmeellistä on, että veri yleensä hyytyy.
Hyytyminen on tarkoin määrätty loppuun, ja sitten rupi poistuu.
Siitä voi päätellä 100 %:n varmuudella, -
että joku on sen järjestelmän luonut.
Jos sanotaan, ettei ole todisteita Jumalan olemassaolosta, -
niin esim. veren hyytyminen on 100-prosenttisen vankka todiste.
Tästä puhuu mm. prof. Michael J. Behe kirjassa Darwin's Black Box, -
joka julkaistiin jo v. 1996.
Tarvitaanko sitä K-vitamiinilisän käyttöä? Ilmeisesti ei todellakaan.
Sitä saa tarpeeksi, kun syö salaattia, keräkaalia, -
lehti- ja kukkakaalia, porkkanaa, tomaattia ja täysviljatuotteita, -
joissa kaikissa on K-vitamiinia.
Liha-, kala- ja maitotaloustuot- teissa sitä ei ole merkittävästi.
Sitten siirrytään toiseen K:hon eli elimistössä olevaan kaliumiin.
Kaliumia voi olla liikaa tai liian vähän. Munuaiset säätelevät sitä.
Yleensä ongelmaa ei ole, jos munuaiset ovat terveet.
Kalium on hyvin tärkeä, -
koska sen määrä solun sisällä ja ulkona määrää, -
miten sähköinen toiminta elimistössä pelaa.
Sitä säädellään nanopumppujen avulla.
Jos ihmisessä on 30 000 miljardia solua, -
niin jokaisessa solussa on tuhansia pieniä pumppuja.
Ne pumppaavat K-vitamiinia pitääk- seen yllä hyvin tarkkaa tasapainoa.
Munuaiset säätelevät sitten sitä määrää.
Tämäkin nanopumppuasia... Elimistö on täynnä koneita - tässä pumppuja.
Ne pumppaavat siellä ja hyvin tarkasti säätelevät -
kaliumin määrää elimistössä.
Terveen ihmisen veren kalium- pitoisuus ei voi nousta liikaa, -
koska munuaiset erittävät ylimääräisen kaliumin virtsaan.
Jos sitä on liikaa, se voi aiheuttaa sydämen toimintahäiriöitä, -
mitkä näkyvät sydänfilmissä.
Jos verikokeissa todetaan kaliumin kohonneen, -
syy pitää aina ehdottomasti selvittää, -
koska siitä voi seurata vaarallisia rytmihäiriöitä.
Tässä on tärkeää ottaa esiin yleisempi ongelma -
eli liian vähäinen kaliumin määrä.
Monet eivät oikeastaan tiedä, -
että se saattaa olla kuolettavaa.
Se voi johtua nesteenpoisto- lääkkeiden liikakäytöstä.
Silloin sen voi korjata ottamalla lisää kaliumia.
Lääkärilehdessä (jouluk. 2016) kuvattiin tapaus, -
jossa nuori nainen oli aamulla saanut äkillisen sydänpysähdyksen.
Mies huomasi, ettei vaimo hengitä ja soitti hätäkeskukseen.
Hän sai puhelimitse ohjeet elvyttää vaimoa.
Ensiapu tuli paikalle, ja naista jouduttiin elvyttämään yli 20 min.
Teho-osastolla hänet sitten hoidettiin kuntoon.
Hänellä oli ERITTÄIN matala veren kaliumarvo, josta tämä aiheutui.
Alettiin selvittää, miksi terve nuori nainen oli saanut tämän.
Hänhän olisi kuollut ilman toimenpiteitä.
Selvisi, että hän oli salmiakin ja lakritsin himosyöjä.
Niissä on aineita, jotka vaikuttavat hormonin tavoin -
ja nostavat verenpainetta aika merkittävästi.
Samalla ne heittävät kaliumia ulos elimistöstä.
Salmiakin ja lakritsin syönnistä ei liikaa voi varoittaa.
Varsinkin herkille se voi olla erittäin vaarallista.
Pelolla odotan seurauksia, kun Suomen hallitus päätti ruveta -
laittamaan limuviinoja kauppoihin.
Sinne varmaan tulee salmiakkikossu- sekoituksia, mistä ei hyvää seuraa.
Kalium on niin tärkeä, että jos sitä on liikaa tai liian vähän, -
niin siitä voi aiheutua erittäin pahoja sydänongelmia, jopa kuolema.
Lakritsin käytön jälkeen tilanne normalisoituu yleensä 2-3 viikossa.
Lääkärit seuraavat kaliumarvoa, -
jos potilas käyttää nesteenpoistolääkkeitä.
Sitten kalsium. Sitä meillä on luissa.
Aikuisella määrä on 1-1,2 kg.
Se on se tukirankakudos, ja kasvitkin tarvitsevat kalsiumia.
Solun sisällä kalsium toimii ns. toisiolähettinä, -
missä se moninkertaistaa jonkin aineen vaikutuksen.
Se on hyvin tärkeä toimija, josta tosi vähän on käytössä veressä, -
ja loput on luussa varastona.
Puhutaan paljon osteoporoosista ja kalsiumhukasta.
Suurin ongelma kalsiumin ja luiden kannalta on se, -
että jos syödään liikaa punaista lihaa, elimistö happamoituu, -
ja se puskuroidaan ottamalla luista kalkit.
Varmin tapa välttää luiden haurastumista on, -
että syö vain sen määrätyn määrän punaista lihaa eli ei liikaa.
Kalsium säätelee hermolihasärtyvyyttä, -
hermojen ja lihasten toimintaa, veren hyytymistä -
ja lukuisia muita entsyymireaktioita.
Kalsium imeytyy parhaiten yhdessä magnesiumin kanssa otettaessa; -
magnesiumia n. 350 mg ja kalsiumia n. 800 mg.
Hyviä kalsiumin lähteitä ovat esim. maitotuotteet, seesamin siemenet, -
mantelit, nokkonen, viikuna, soijajauho, hasselpähkinät.
Lisäksi on paljon tuotteita, joihin on lisätty kalsiumia.
Tarve on n. 800 mg/vrk.
Suurimmat määrät kalsiumia on yhdistetty -
kohonneisiin syöpäriskeihin ja jopa sydänriskeihin.
Sitä ei siis pidä ottaa liikaa.
Palaan kalsiumiin vielä seuraavassa osiossa, -
koska liikasaannin riskit ovat aika uusia, ja niistä on tärkeää puhua.
Eli lisää kalsiumista vielä seuraavassa jaksossa.
Hyvä katsoja, kiitos, että olet katsonut ohjelmaamme.
Mikäli näistä ohjelmista on sinulle hyötyä, -
ja haluat näiden tuottamisen jatkuvan, -
voit soittaa tukinumeroon 0600-10077.
Puhelun hinta on n. 10 euroa.
Voit myös laittaa maksun ruudussa näkyvälle tilille viitenumeroineen.
Silloin tuki kohdistuu näiden ohjelmien tuottamiseen.
Kiitos, kun olit mukana.
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare