Hyvät katsojat! Näissä Herra käyttää lääkäriä -jaksoissa -
olemme käsitelleet ohutsuolen ja paksusuolen vaivoja.
Tavallisimmat niistä, ärtynyt suoli, ovat tosi yleisiä, -
mutta harmittomia toiminnallisia vaivoja, ei oikeastaan sairauksia.
Niitä sairastaa 1 mies 10:stä ja joka 5. nainen.
Nyt siirrymme vakaviin tauteihin, -
joista on tullut meillä valtavan yleinen, -
hälyttävästi lisääntynyt kansantauti -
eli tulehdukselliset suolistosairaudet.
Niihin sairastuu peräti 4 000 ihmistä vuosittain.
Käsittelimme viime jaksossa haavaisen paksusuolen tulehduksen.
Nyt puhumme Crohnin taudista, johon sairastuu päivittäin joku Suomessa.
Syytä ei tiedetä.
Tauti on pitkäaikainen ja hyvinkin hankala välillä.
70 %:lla tauti on vaihteleva.
Se vaihtelee, mutta etenee yleensä vääjäämättömästi.
Mitkä ovat Crohnin taudin oireita?
Oireita voivat olla mm. vatsakivut, vaihteleva ripuli/ummetus, -
väsymys, kuumeilu, laihtuminen.
Tässä sairaudessa erittäin tärkeä ja merkillepantava asia on, -
että tauti voi esiintyä koko pitkän ruoansulatuskanavan alueella.
Varsinkin lapsilla voi olla suussa itsepintaisia aftoja, -
kummallisia kivuliaita läiskiä, jotka tulevat ja menevät -
ja joiden syy on ollut yleensä mystinen.
On ajateltu, että se on virus tai muu, -
mutta joskus toistuvat aftat lasten suussa -
voivat ehkä viitata Crohnin tautiin.
Samoin ienturvotus, suupielten haavaumat, -
jotka tietysti voivat johtua muustakin -
ja huulten turvotus. Suuoireita voi ilmetä jo vuosia ennen, -
kuin ilmenee vatsaoireita. Tähän palataan.
Muista: vatsakivut, ripuli tai ummetus vaihdellen, -
väsymys, kuume ja suun alueen oireet.
Miten Crohnin tauti sitten todetaan?
Sairaus alkaa useimmiten lievin oirein pikkuhiljaa vähitellen.
Sen takia diagnoosi usein viivästyy jopa vuosia.
Jos lääkäri epäilee Crohnin tautia, hän lähettää jatkotutkimuksiin.
Jatkotutkimuksena on tähystys. Lapsilla tähystetään -
sekä paksusuoli että vatsalaukku.
Otetaan näytepaloja mikroskooppista tutkimusta varten.
Ohutsuoli voidaan tutkia magneettikuvauksella, -
tietokonetomografialla tai kapselikuvauksella.
Kapselikuvaus on aika hauska. Isossa tabletissa oleva videokamera -
nielaistaan, se kuvaa suolen ja poistuu ulosteen mukana.
Sen voi tehdä myös lapsille, muttei potilaille, -
joilla epäillään suoliston ahtaumaa.
Miten hoito sitten? Crohnin tautia ei voi parantaa.
Hoidolla voi silti helpottaa taudin oireita -
sekä vähentää sairauteen liittyviä ns. komplikaatioita, -
kuten suolitukoksia, märkäpesäkkeitä tai fisteleitä.
Hoidon tavoitteena on oireettomuus.
Sairauden rauhoittaminen oireettomaksi eli remissioon -
ja sairauteen liittyvien komplikaatioiden esto -
sekä aktiivisten taudin vaiheiden uusimisen estäminen.
Lääkehoitona käytetään tabletteja, esim. sulfasalatsiinia, -
samaa tai samantyyppistä lääkettä kuin haavaisessa paksusuolessakin.
Kortisonia tällä kertaa suun kautta, joskus antibiootteja, -
kuten metronidatsolia. Joskus myös immunomoduloivia -
eli immuunijärjestelmään vaikuttavia solusalpaajia -
tai biologisia lääkkeitä.
Lääkkeen valinta riippuu siitä, millainen Crohnin tauti on: -
lievä, keskivaikea tai vaikea. Mikä on taudin senhetkinen luonne.
Onko se aktiivinen vai hiljainen ns. remissiossa -
sekä kuinka hankalia sairauden oireet kulloinkin ovat.
Näistä lääkkeistä voi saada korvauksia.
Niitä anotaan lääkärin kirjoittamalla B-lausunnolla.
Voiko Crohnin tautia hoitaa ruokavaliolla?
Mikäli tietyt ruoka-aineet eivät sovi Crohn-potilaalle, -
sen usein potilas itse toteaa. Välttämisruokavalio voi auttaa.
Jätetään joku ruoka pois ja katsotaan 2-4 vkoa, onko vaikutusta.
Se antaa aika hyvän suuntaviivan.
Jos ruokavaliosta näin tulee liian puutteellinen tai niukka, -
niin silloin on hyvä käyttää ravitsemusterapeuttia/-suunnittelijaa.
Kannattaa aina kysyä asiantuntijalta ja mielellään näiltä.
He ovat ammattilaisia, jotka ovat erittäin hyvin perehtyneet näihin.
Täytyy rehellisesti myöntää, että usein paremmin perehtyneitä -
kuin lääkärit, joiden täytyy tietää paljon muistakin sairauksista.
He eivät voi aina mennä näin yksityiskohtaisiin kysymyksiin.
Ravitsemusasiantuntijaa kannattaa aina konsultoida.
Korostan sitä, että potilasyhdistyksiin kannattaa olla yhteydessä.
Niitä löytyy netistä. Sieltä saa vertaistukea ja omaiset tietoa -
sairaudesta, mikä on hyvin tärkeä asia.
Sopivia mittareita Crohnin taudin seurannassa ovat -
lapsilla painon ja kehityksen seuranta, painoindeksi ja kasvukäyrä.
Aikuisilla tietysti painoindeksin seuraaminen.
Tarvitaanko Crohnin taudissa jotain lisävitamiineja?
Kyllä voi olla näin. Potilas voi kärsiä anemiasta.
Se voi johtua suolistoverenvuodon aiheuttamasta raudanpuutteesta -
tai siitä, että B12-vitamiini ei imeydy kunnolla.
Krooninen tulehduskin voi aiheuttaa anemiaa. Näinhän se usein on.
Tilanne tietysti korjataan rautalääkityksellä ja B12-vitamiinilla.
Jos joudutaan pitkäaikaiseen kortisonitablettien käyttöön, -
osteoporoosiriski voi uhata ja D-vitamiinin saanti on taattava.
Mahdollisesti myös kalsiumlisä. Nykyään tosin ollaan sitä mieltä, -
ettei sillä kovin paljon voida vaikuttaa osteoporoosiin.
Mutta tutkimukset ovat kesken. D-vitamiinilisä olisi -
vähintään 20 mikrogrammaa/vrk.
Kun Suomi on vähän tällainen arktinen maa, -
kannattaisi kaikkien syödä kesät talvet 20 mikrogrammaa D:tä.
Jos puhutaan niistä vitamiineista, joita kannattaa syödä, -
niin D-vitamiini on yksi semmoinen.
No, miten leikkaushoito?
Yli puolet Crohn-potilaista joudutaan jossain vaiheessa leikkaamaan.
Monella yksi leikkaus ei riitä, -
vaan leikkauksia voi joutua tekemään jopa puolisen kymmentä.
Leikkauksen syy voi olla esim. suolitukos, sisäinen fisteli, -
abskessi eli märkäpesäke, suolen puhkeaminen, raju verenvuoto -
tai jatkuva anemia ja kipu.
Leikkauksessa pyritään poistamaan se osa suolta, -
joka aiheuttaa ongelmia, kuitenkin säästäen suolen pituutta.
Lapsilla Crohnin tauti hidastaa usein kasvua ja kehitystä.
Heillä tuleekin ravitsemukseen kiinnittää erityistä huomiota.
Lapsilla diagnoosi perustuu myös tähystyksiin.
Tähystetään paksusuoli ja otetaan näytteet, samoin ohutsuolen päästä.
Tähystetään myös vatsalaukku. Lääkitys suunnilleen kuin aikuisilla.
Missä Crohnin potilaita hoidetaan?
Terveydenhuollossa tärkeää on, että tautia osataan epäillä -
eli riittävän aikainen diagnoosi.
Perusterveydenhuollon tulisi epäillä tätä ja ohjata lisätutkimuksiin.
Hoito toteutetaan erikois- sairaanhoidossa poikkeuksetta.
Rauhallisen vaiheen seurannan voi siirtää perusterveydenhuoltoon -
riittävän ohjeistuksen kanssa.
Aktiivisessa vaiheessa seuranta on tarpeen parin kuukauden välein.
Kun se on rauhallisempi, katsotaan vuosittain, ellei muuta syytä tule.
Tähystysten tarve arvioidaan yksilöllisesti.
Yleensä viimeistään, kun tauti on ollut yli 8 vuotta, -
tehdään 1-3 vuoden välein syöpäriskinkin takia, -
joka on hiukan lisääntynyt. Ei kuitenkaan merkittävästi.
Sitten haluan puhua näistä suuoireista.
Usein ne ilmenevät aikaisemmin ennen vatsaoireita -
ja saattaa antaa vinkkejä epäillä Crohnin tautia.
Tavoite on tietysti mahdollisimman aikainen diagnoosi.
Siitä voi olla hyötyä, koska lääkitys voi pitää taudin kurissa -
ja ehkäistä sen pahenemista. Crohnin tautiin voi liittyä -
huulten/kasvojen turvotusta, pos- kien limakalvon paksuuntumista, -
aftoja eli kipeitä ja kiusallisia läikkiä suussa ja ientulehdusta.
Aktiivista Crohnin tautia sairastavilla on myös enemmän -
hammasperäisiä tulehduspesäkkeitä kuin niillä, joilla tauti on lievä.
Ikenien ja suun limakalvon kääntö- poimuihin voi muodostua -
helttamaisia kudoksia, jotka ärty- vät hampaita harjatessa/syödessä.
Suuoireita voi siis esiintyä vuosia ennen vatsaoireita.
Sen pitäisi olla merkki, että suolistossa voi olla jotain vinossa, -
kun alkupäässä on tämmöistä vaivaa.
Mitä sitten itse voi tehdä? On hyvä muutenkin huolehtia -
hyvästä suuhygieniasta. Ohjeet pätevät tietysti kaikkiin ihmisiin.
Hampaat pitää ehdottomasti harjata Crohnin taudissa mutta muutenkin -
aamuin illoin. Jos harjaat vain kerran päivässä, -
niin on tilastollisesti osoitettu tulevan erilaisia sairausongelmia -
paljon enemmän kuin jos harjaat 2 kertaa päivässä.
Yleisohje on, että jos käytät fluorihammastahnaa, -
harjaa hampaat aamulla ennen kuin syöt.
Silloin hampaiden pinnalle muodostuu pieni suojaava fluorikalvo.
Hammastahnaa ei tarvitse hirveästi purskutella pois, -
vaan voi olla hyväkin, että fluoria jää hiukan pinnalle.
Sitten syönnin jälkeen poikkileik- kaukseltaan kolmiomaisella tikulla-
puhdistetaan hampaanvälit.
Xylitolitabletteja ei välttämättä paksusuolen ärsytyksessä kannata -
niin runsaasti käyttää, koska ne voivat tehdä kaasua suoleen.
Tämän voi jokainen itse kokeilla.
Hammasproteesit on myös hyvä putsata hyvin -
ja harjata kieli tarvittaessa.
Suun tulehtuneisiin haavaumiin voi sipaista vähän kortisonivoidetta, -
koska ne ovat aika kipeitä. Jos suu tuntuu kuivalta, -
niin siihenkin on olemassa konsteja. Ikääntyessä suu kuivuu, -
kun limakalvot kuivuvat. Apteekissa on Xerodent-imeskelytabletteja.
Aika hyvä konsti on kamomillatee suun kuivumiseen.
Tässä taudissa kannattaa mielestäni käyttää laktoositonta ruokavaliota.
Silloin sinne ei pääse, erityisesti jos on laktoosi-intoleranssi, -
maitosokeria ei pääse suoleen. Näin ei tule ärsyttäviä ilmavaivoja.
Sitten sopivasti proteiineja.
Tässä taudissa on tietysti erityisen hyvä katsoa, -
että proteiineja on kuitenkin riittävästi ja sitten vähän kuituja.
Raapivia ärsyttäviä pellavan- siemeniä/leseitä ei kannata käyttää, -
mutta liukenevia mietoja apteekki- kuituja voi käyttää.
Maitotuotteita voi rajoittaa.
Ja kuten jo mainittiin, pitkään syödyssä kortisonissa on -
tämä osteoporoosin vaara.
Tässäkin varmaan pätee se, että vaikkei näyttöä ole, -
niin voisin arvioida, -
että ylenpalttinen liika punaisen lihan syönti ei ole tässä hyväksi.
Kuitenkin niin, että turvataan riittävä proteiini, -
koska näissä esiintyy ravitsemus- ja ravinnonsaantiongelmia.
Sitten vielä muutama sana -
yleistyvästä paksusuolen syövästä.
Siirrymme siis paksusuolen syöpään. Kuten aiemmin totesin, -
niin tämä riski on hieman suurempi, ei merkittävästi, -
haavaisen paksusuolen tulehduksessa, Crohnin taudissa -
ja divertikkelitaudissa. Etenkin 2 ensimmäisessä sairaudessa -
pitäisi ehkä tehdä taudin oltua 8 vuotta 1-3 vuoden välein -
tähystyksiä syöpäriskin takia.
Paksusuolen syöpä on nykyisin yleisimpiä syöpiämme -
ja yksi elintasosyöpä. Vielä pari sukupolvea sitten -
yleisin syöpä oli todellakin mahalaukun syöpä.
Se on nyt sijalla 13 tai 14, koska helikobakteerit on hoidettu.
Se on yksi aiheuttajista eikä sitä enää juuri ole nuorilla, -
korkeintaan 10 %:lla. Sen sijaan paksusuolen syöpä on lisääntynyt -
ja se on elintasosairaus. Tämän voi linkittää siihen, -
että 50-60 -luvulla oli paljon mahalaukun, ei paksusuolen, syöpää -
niin silloin saatiin enemmän kuituja kuin nyt.
Nykyään saamme kuituja vain puolet siitä kuin 50-60 -luvulla.
Voi olla, että se on lisännyt paksusuolen syövän esiintymistä.
Varmaan muitakin syitä on. Paksusuolen syöpä liittyy usein -
suoliston polyyppeihin. Jos suolistossa on todettu polyyppejä -
on semmoinenkin perinnöllinen tauti kuin polypoosi (polyyppeja paljon),
niitä pitää seurata ja ne kannattaa poistaa, -
koska polyyppeihin syöpä saattaa tulla.
Paksusuolen syöpä on usein vähän kiero.
Itsekin olen ollut mukana leikkaamassa paksusuolen syöpää.
Silloin poistetaan se pätkä suolta, jossa syöpä on.
Se ei silti riitä, vaan suoli täytyy kelata.
Siellä voi olla toinen pesäke. Sitä voi usein olla tuplana.
Tosin toinen voi olla etäispesäke. On oltava tarkka.
Ennuste on hyvä. Suolta poistetaan. Sitten tehdään uusi järjestelmä, -
jossa uloste poistuu edelleen peräaukon kautta.
Jos suolta paljon lyhennetään, voi tulla löysempää/ripuliulostetta.
Aina ei tarvitse laittaa avannetta.
Näissä hyvin hoidetuissa pitkä- aikaishaittoja on aika vähän, -
kun paksusuolta on vähän lyhennetty.
Nykyään etäispesäkkeitäkin poistetaan aktiivisesti.
Ennen pidettiin peliä menetettynä, jos oli etäispesäkkeitä.
Nyt etäispesäkkeitä poistetaan mak- sasta, keuhkoista, munasarjoista, -
aivoista tai vatsanpeitteistä. Niitä hoidellaan aika aktiivisesti.
Paljon voidaan siis tehdä kirurgiassa näiden potilaiden hyväksi.
Tässä tulokset ovat erinomaisia.
Nykyään täytyy sanoa, että syövän hoito on...
Syöpä on lisääntynyt ja joka 3. sen ikävä kyllä saa.
On arveltu, että v. 2030 mennessä se lisääntyy jopa 70 %.
Silti tulokset ovat hyviä. 80 % syövistä paranee.
Ne paranevat siinä missä muutkin taudit, tosin 20 % ei parane.
Syöpädiagnoosin ei siis tarvitse olla mikään katastrofi.
Hoidot ovat hyviä ja niihin kannattaa mennä.
Kannattaa noudattaa lääkärien antamaa ohjetta/suositusta.
Ne yleensä tehdään tiimi- tai ryhmätyönä.
Suunnitellaan ja päätetään, etenkin vaikean syövän hoidosta.
Olemme päätyneet lähes 7 m pitkän putken toiseen päähän.
Toisessa päässä suuhun laitettiin ruoka.
Sieltä se imeytyi ja hoidettiin. Matkan varrella oli sairauksia.
Kun tullaan toiseen päähän, tautina on peräpukamat.
Ne ovat laajentuneita peräaukon laskimoita.
Niiden vaivat paranevat yleensä itsestään, -
mutta ne usein uusiutuvat. Tavallisia syitä on ummetus, -
istuminen pitkään paikallaan, ylipaino ja raskaus.
Nykyään on muotia sanoa, että istuminen tappaa.
Ainakin se aiheuttaa peräpukamia. Yli 2 t ei saisi istua putkeen.
Töitä kannattaa tehdä seisaallaan. Monissa konttoreissa on -
tuolit heitetty ulos ja laitettu säädettävät sähköpöydät.
Monet työskentelevät pääasiassa seisten koko päivän.
Tuloksetkin ovat parempia. Ihminen pysyy vireämpänä.
On vaikeampi nukahtaa seisten kuin tuoliin.
Ihmisillä on siis taipumus peräpukamiin em. syistä.
Se johtuu siitä, että peräaukon sisäpinnalla on 3 tiivistintä, -
3 limakalvon paksunnosta, eräänlaiset tyynykkeet, -
joilla peräaukko pidetään tiiviinä, että uloste ei karkaa.
Tyynykkeissä on runsaasti verisuonia -
ja niillä on taipumus joko supistua tai laajeta.
Pukamien synnyssä oleellista on suolen tyhjentämisponnistelu, -
jolloin ne laajentuvat. Pukamia voi kyllä syntyä ilman ummetustakin.
Esim. maksakirroosi, johon vielä mennään, -
voi aiheuttaa pukamia. Syynä on se, että suoliston verenkierto -
ei mene normaalia reittiä porttilaskimon kautta, -
vaan pukamia voi tulla sekä peräpäähän että ruokatorveen (!)
Usein peräpukamat ovat täysin oireettomia.
Yleisin oire on verenvuoto. Verta tulee pyttyyn -
ulosteen jälkeen ja paperiin pyyhkiessä. Ikävää kutinaa voi olla, -
kipua ja jos uloste on kovaa, -
niin voi tulla fissuura eli haavauma peräaukkoon.
Niitä voi hoitaa hyvällä hygieni- alla, saippuapesulla.
Sitten huolellinen kuivaus aamuin illoin.
Jos ulostaminen koskee (fissuura) voi ottaa aamuin illoin 15-20 min.
lämmintä 40-asteista kylpyä, joka yleensä helpottaa tässä.
Pukamat voivat luiskahtaa ulos. Ne voi itse työntää takaisin.
Jos se on jatkuva riesa, niin sitten lääkärin juttusille.
Sitä kutsutaan prolapsiksi. Joskus tulee kipeä paukama.
Lääkäri voi puuduttaa sen, halkaista ja poistaa hyytymän.
Näin ne usein paranevat. On myös salvoja ja puikkoja, -
joissa on puudutetta. Niitä ei kannata käyttää pitkään.
Niissä on kortisonia ja siitä voi tulla ongelmia.
Kortisoni ohentaa ihoa ja limakalvoja.
Siis tavallinen vaiva. Oireettomia pukamia ei tarvitse hoitaa.
Muista kuitupitoinen ruoka, liikunta, hyvä hygienia -
ja ummetuksen estäminen.
Yleensä siis pesut ovat tärkeitä: hyvä pesu, huolellinen kuivaus.
Se on tärkeä asia.
Milloin sitten pukamien takia pitäisi mennä lääkärille?
Silloin, jos verenvuoto on erityisen runsasta, -
jos häiritsevät vaivat kestävät viikkoja omahoidosta huolimatta, -
jos ne ovat luiskahtaneet peräaukon ympärille eivätkä pysy sisällä -
tai tulee kova äkillinen kipu, joka voi johtua pukaman kureutumisesta.
Yleensä hoito onnistuu hyvin yleislääkärin vastaanotolla.
Lääkäri tähystää sen anuskoopilla. Katsotaan, mitä siellä on.
Katsotaan, ettei ainakaan suuaukolla ole syöpää.
Puudutusta sisältävistä voiteista ja puikoista saa tilapäistä apua.
Pukamia ehkäistään liikunnalla, pitkää istumista välttämällä -
ja että uloste tulee ilman ponnisteluja eli ummetuksen estämisellä.
On oikeastaan aika hauskaa, että luonnon kansat ja etelän kansat -
osaavat ulostamisen paremmin kuin me sivistyneet eurooppalaiset.
Meillä WC-pönttö on yleensä liian korkea.
Ulostettaessa polvien pitäisi olla vähän koholla tai ihan kyykyssä.
Niin se sujuu paljon paremmin. Jos on vaikeuksia, -
niin aiemmin on ehkä tullut esiin, että voi panna pienen jakkaran -
ja nostaa jalkoja ylös. Sekin helpottaa ulostamista.
Tämmöisiä konsteja on.
Toinen asia, joka on erittäin yleinen elintasotauti, -
on divertikkelit eli umpipussit paksusuolessa.
Se on ikään kuin paksusuolen pullistuma, -
joka voi johtua ilmeisesti myös kuidun puutteesta ja ponnistelusta.
Siellä on ilmaa ja se pullistuu kuin puhallettava purukumi.
Näitä tuppaa olemaan jo 40 ikävuodesta ylöspäin.
Se viittaa siihen, että on syöty koko iän liian vähän kuituja.
Sitten on tullut näitä ongelmia.
Divertikkeleitä on melkein joka 2. ikäihmisellä.
Ne ovat tosi yleisiä eivätkä aiheuta välttämättä oireita, -
mutta voivat joskus tulehtua. Kipu voi olla raju.
Se tuntuu usein vasemmalla alavatsalla, voi vaatia antibiootin.
Ne voivat joskus puhjeta ikävin seurauksin.
Jos divertikkelitulehdus uusiutuu, kannattaa harkita leikkaushoitoa.
Ne ovat yleensä onneksi vasemmalla paksunsuolen sigmassa -
ja harvoin oikealla sekoittumassa umpilisäkkeen tulehdukseen.
Komplikaatioita siis on. Divertikkelin puhkeaminen on vakava paikka.
Erityisesti, jos tätä epäillään, ei kannata tehdä suolityhjennyksiä.
Ne voivat siinä puhjeta. Toistuva tulehdus yleensä edellyttää -
leikkausta. Ja estetään kuitupitoisella ravinnolla tietysti.
Suosittelisin kyllä, että varttuneempien kannattaisi -
kiinnittää erityistä huomiota kuidun saamiseen.
Sanotaan 30 g/vrk, kun 20 g/vrk saadaan.
Nostaisin sen 50 kuitugrammaan/vrk.
Kannattaisi huolella miettiä, saako kuituja riittävästi, -
koska divertikuloosi oli tosi harvinainen aikaisemmin.
Seuraavassa jaksossa siirrytään haimaan.
Haimatulehdus on hyvin iso ja jännittävä alue.
Hyvä katsoja! Kiitos, että seurasit tätä ohjelmaa.
Mikä ohjelmasta oli sinulle hyötyä, -
voit tukea ohjelman tuottamista jatkossakin -
soittamalla numeroon 0600-10077. Puhelun hinta on noin 10 euroa.
Voit myös laittaa tukesi ruudussa näkyvälle tilinumerolle.
Voit kohdentaa sen ruudussa näky- vällä viitteellä tälle ohjelmalle.
Kiitos, kun olit mukana! Jumalan siunausta sinulle!
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare