Hyvät katsojat! Tervetuloa Herra käyttää lääkäriä -ohjelmaan!
Tänään keskustelen professori Karl von Smittenin kanssa -
syöpään liittyvistä asioista.
Milloin sinulle selvisi, että ryhdyt lääkäriksi?
No, ensinnäkin jo oppikoulussa olin uskovainen ihminen.
Sitten ennen valmistumistani ajattelin, -
että pitäisi ryhtyä johonkin, jossa voin auttaa ihmisiä, -
ihmisläheisiä aloja. Niitä oli minulle kolme.
Oli juridiikka eli oikeuslaitos.
Ja oli papin työ ja lääkärin työ.
Sitten heti yo-tutkinnon jälkeen menin karsintakursseille -
ja pääsin Helsinkiin ja totta kai silloin aloitin lääkäriopinnot.
Oletko katunut? - Ei missään tapauksessa.
Sopii sinulle hyvin. - Kyllä. - Milloin oivalsit, -
että lähdet erikoistumaan kirurgiaan?
Opiskelun loppuvuosina. Se on aika yleistä.
Yleisintä lääkäreille on, että he menevät jollekin alalle -
ja sitten huomaavat sen omakseen, -
mutta minä olin jo kiinnostunut opiskeluaikana. - Joo.
Ja nimenomaan suuntauduit aika paljon syöpäkirurgian puolelle.
Se tuli ihan lopussa. - Vasta silloin. - Päädyin kirurgiaan siksi, -
että se on aktiivinen ala, jossa voi tehdä jotain.
Tosin silloin päämäärä oli päästä johonkin isoon kunnansairaalaan.
Se oli ennen kansanterveyslakia. Siellä tehdään leikkauksia, -
on synnytyksiä ja on paljon potilaita. - Joo.
Ja tietysti saa paljon rahaa, mutta tekee työtä vuorotta.
Motiivisi ei silti ollut raha, vaan auttaminen. Näin ymmärsin.
Totta kai, muttei rahakaan... - Ei rahakaan pahitteeksi ole.
Olet ollut kauan kirurgisessa sairaalassa. - 30 vuotta melkein.
Siellä tehtiin mm. elinsiirtoja. Se oli pitkälle erikoistunut siihen.
Paljonko olit tämän asian kanssa tekemisissä?
No, suuntaukseni oli sellainen, etten ollut elinsiirtotiimissä.
Tosin olin mukana porukassa, joka haki elimiä. - Joo.
Siinä työssä olen ollut mukana.
Tosin tein myös munuaissiirtoja silloin alussa, mutta en myöhemmin.
Siirryin sitten enemmän syöpä-/rintasyöpäkirurgiaan.
Millaista työtä elimen hakeminen oli? Voitko kertoa siitä jotakin?
No, se oli tietysti hirveän jännää. Lähdet lentäen ja tulet yöllä -
kaikkine kasseinesi sairaalaan. Sinua katsotaan kunnioittaen, -
että nyt tulee porukka Helsingistä hakemaan elimiä.
Olivatko ne pitkiä lentoja? - No, ei Suomessa. Pari tuntia enintään.
Mutta keikka oli pitkä. Illalla mentiin ja aamulla takaisin.
Siinä on joku kudostyypitys- rekisteri, josta katsottiin, -
että löytyy sopiva elin, joka sitten haettiin.
Joo, useimmiten niin, että siinä prosessin aikana tulee. - Joo.
Lupa elinsiirtoihin on sillä lailla muuttunut, -
että elimiä voidaan oikeastaan siirtää, -
jos ao. vainaja ei ole eläessään sitä aktiivisesti vastustanut.
Onko tämä helpottanut siirrettävien elinten pulaa?
Joo kyllä, tietysti. Mutta ensinnäkin haluaisin sanoa, -
että vaikka ihmiseltä otetaan sydän, keuhkot, maksa, -
joskus sarveiskalvo, voidaan ottaa ihoa reisistä tai muualta, -
niin ei se ole ruumiin silpomista. Kasvothan jäävät täysin ennalleen.
Se vastaa oikeastaan ruumiin- avausta. Se on ihan sama.
Se ei ole sen kummallisempi asia. - Ei. Omaisille jää sama ihminen, -
ei mikään silvottu ihminen. - Joo. Suosittelet uskovillekin, -
jotka voivat tätä pohtia, ilman muuta myönteistä suhtautumista.
- Ehdottomasti. On aika fantastista, että parhaassa tapauksessa -
siinä tavallaan parannetaan 4 - 5 ihmisen elämä.
Joo, siinä tehdään hyvä työ. - Erittäin hyvä työ.
Tämä on tärkeää. On turhaa ajatella, -
että se olisi epäraamatullista tms. Päinvastoin, se on auttamista.
Onneksi meillä kristityillä ymmärtääkseni ei ole esteitä -
tämän ruumiin muuttamiseksi. Tietysti monessa kulttuurissa -
halutaan nähdä ihminen, kasvot, arkussa.
Ihminen on arkussa aivan samannäköinen. - Aivan.
Olet kouluttanut myös paljon lääkäreitä.
Olen saanut sen käsityksen, että onko meillä pulaa -
kirurgian alalla joistakin erikois- lääkäreistä? Onko niitä tarpeeksi?
No ei, vaan ne pula-alueet ovat kyllä -
eri spesialiteeteissa. - Joo.
Voi sanoa, että kirurgia on niin dramaattista -
ja nuorta ihmistä kiehtovaa, ettei heistä ole pulaa millään lailla.
Ymmärtääkseni pulaa on psykiatreista, vanhusten hoitajista.
Joo. - Ja sitten tietysti terveys- keskuslääkäripula, -
mikä on enemmän hallinnollinen, sanoisin.
Se tuntuu olevan sitä. Olen ihan samaa mieltä.
Nuoria kiinnostaa action-toiminta. - Kyllä, totta kai.
On aika vaikeaa saada esim. vanhuksille hoitohenkilöstöä, -
mutta pitkä jono on helikopteri- lähihoitajan hommaan.
Haetaan jännitystä. - Itsestään selvästi. - Joo, se on selvä.
Miten näet tulevaisuuden? Mitkä kirurgiset taudit ovat -
muodostumassa isoksi kuormaksi yhteiskunnalle?
No, nythän sanotaan näin, että verisuoniongelmat...
Viime aikoina on nähty siinä helpotusta, -
koska tupakanpoltto on vähentynyt hyvin paljon.
Keuhkosyöpä on myös vähentynyt.
Kyllä syöpä on aika tärkeä siinä. On monta eri tapaa hoitaa syöpää: -
lääkkeillä, sädehoidolla, kirurgialla.
Kirurgia tulee silti ilmeisesti säilymään.
Monessa maassa on tietysti tapaturmakirurgia hyvin tärkeä.
Onneksi Suomessa se vähenee koko ajan.
Kun olin sairaalassa apulaislääkärinä -
v. -71 tai -72 ennen öljykriisiä, -
niin Suomen liikenteessä kuoli yli 1 000 henkeä/v.
Nyt luku on 200 - 300. Minusta pitää aina muistaa, -
miten paljon turvallisempaa nyt on elää. Sama koskee työtapaturmia.
Joo, muutos on todella suuri, koska automäärä on moninkertaistunut.
1970-luvulla ei vielä ollut esim. moottoripyöräilyssä kypäräpakkoa.
Se oli paha juttu. Päivystyspolille tuli näitä vainajia paljon kesällä.
Ortopedeillä eli luusairauksia leikkaavilla lääkäreillä -
voidaan sanoa, että onneksi on nämä...
tämä proteesikirurgia on hyvin tärkeä nykyään. - Joo.
Eli nivelkirurgia ja se lisääntyy aika paljon. Se on lisääntyvä ala.
Ihmiset elävät kauemmin ja osaavat vaatia apua kipeään lonkkaansa.
Joo, meillä on vähän semmoisia "turhia" onnettomuusvammoja.
Kun esim. moottoripyöräilijöille ja mopoilijoille saatiin kypärä, -
niin miksei polkupyöräilijöille tule kypäräpakkoa.
Sinä vähän naureskelet, mutta sieltä tulee aika paljon vammoja.
Minulla on aina kypärä. Pyöräilen koko vuoden tietysti.
Luultavasti se on yksi yleisimpiä päävamman syitä, -
että ajetaan kolari polkupyörällä ilman kypärää.
Ei pakko siinä haittaisi, mutta ei sentään vielä jalankulkijoille.
Paljon voidaan tehdä. Näissä suojalaitteissa...
Olen ollut kuntoutuslääkärinä 16 vuotta.
Olen nyt työskennellyt säätiössä, joka vahvistaa -
vanhusten tasapainoa ja jalka- lihaksia estämään kaatumisia.
Siellä käytetään nykyään -
vyötärölle kietaistavia kaatumis- suojia vähentämään lonkkamurtumia.
Kaikki konstit ovat tärkeitä.
Olet toiminut myös kristillisen lääkäriseuran lähetysprojekteissa.
Lääkkeitä ja sairaalatarvikkeita Tansaniaan.
Sehän jo 70-luvulla taisi alkaa vai oliko se 80-luvulla?
80-luvulla. - Siellä on paljon autettu -
näitä lähetyslääkäreitä, mm. toimitettu heille tarvikkeita.
Itsekin olen ollut tässä toiminnassa mukana.
Projektimme toimivat niin, että kerätään jäseniltä tietty rahamäärä -
ja sitten saadaan kehitysaputyönä valtiolta 80 %.
Oletko sitä mieltä, että voisi ajatella, -
että Suomenkin vastaeläköityneet pätevät erikoisalojen lääkärit -
voisivat käydä esim. Afrikassa kontribuoimassa terveydenhuoltoon?
Se ei ole mitenkään harvinaista. Otan esille rotaryjärjestön. - Joo.
Sillä on rotarypankki. Siinä mennään muistaakseni 6 viikoksi -
ja muodostetaan lääkäreitten ketju. -Joo. - Se on kyllä aika suosittua.
Ne ovat juuri nimenomaan eläkkeelle siirtyneet lääkärit.
Nythän meillä eläkeikä on sellainen, -
että voimme olla työssä 68-vuoden ikään asti.
Se on ehkä verottanut siinä mielessä, -
että yhä useampi lääkäri haluaa jatkaa, jos on hyväkuntoinen.
Varsinkin kirurgit ovat aika hyväkuntoisia.
Jos on krooninen sairaus, ethän sinä ryhdy lääkäriksi.
Lääkärit ovat tervettä porukkaa, tai siis kirurgit ovat.
Vastaus on kyllä. Ja se on kyllä aika yleistä.
Joo, tällaisessa tehtävässä ei paikallista kieltäkään tarvinne osata.
Tietysti se on aina avuksi, muttei mikään kynnyskysymys.
Jos sattuu kuolemaan siellä, niin ei ole enää niin tärkeää.
Jos vanha kuolee siellä, ei ole enää montaa surijaa.
No niin, näinkin voi ajatella. Silloin 80- ja 90-luvun taitteessa -
ollessamme kristillisessä lääkäri- seurassa keksittiin, -
että nuorilla innokkailla lääkäreillämme on lähetystyönäky.
Mentyään sinne he pettyvät korruptioon, kurjuuteen ym.
Keksittiin, että he kouluttautuvat/ tutustuvat siellä -
muutaman kuukauden stipendillämme. Jos hermot kestävät sairauden, -
kurjuuden ja korruption, jatkokoulutus kannattaa.
Ihan totta. Vuosia sitten olin aika lyhyen aikaa siellä.
Ei se ollut mitenkään kauheaa.
Se oli suunnilleen samaa kuin lapsena meillä maalla 50-luvulla.
Nuorelle se tietysti on kauheaa.
Kaikkea nähneenä ei sen kummempaa.
Kestää vähän vastoinkäymisiäkin.
Voitko kertoa tehtävistäsi siellä?
No, olin aika lyhyen aikaa. Suomen lähetysseura halusi, -
että lähden tukemaan ja hieman opettamaan yhtä lääkäriä.
Siellä oli sairaala. - Joo.
Ja kyllä siinä piti osata aika paljon kirurgiaa. - Joo.
Se on aika rankkaa, kun sinne lähetetään lääkäreitä, -
jotka eivät osaa kirurgiaa.
On hyvin dramaattista ja vaativaa hoitaa vaikeita tapauksia.
Joo, olet samalla joukkosidonta- paikka, aluesairaala -
ja keskussairaala, koska sieltä ei ketään lähetetä mihinkään.
Jos et hoida potilasta, hän menehtyy. Pitää olla myös rohkeutta -
ja kiinnostusta kehittää itseään. - Ja nimenomaan innovaatiotaitoa, -
koska sähköt loppuvat ja instrumentteja ei ole.
Ja kuuma on ja hiki tippuu otsalta jne. - Kyllä.
Koulutitko mainitsemaasi lääkäriä ennen kaikkea kirurgiaan?
Nimenomaan joo. Melkein tärkeintä siellä on obstetriikka -
eli lastenpäästöoppi. Se on hyvin dramaattinen. - Joo.
Muistaakseni nuorten naisten yleisimpiä kuolinsyitä maailmassa on -
edelleen synnytykseen tai sen jälkeen kuoleminen.
Ne ovat hyvin dramaattisia.
Joo, siellä tulevat kliiniset taidot käyttöön.
Jos eivät ehkä ultraäänilaitteet tms. toimi, -
niin pitää nopeasti päättää esim. keisarinleikkauksesta jne.
Afrikka on, kuten kaikki nämä maat.
Siellä on isoja kaupunkeja, hienoja sairaaloita, -
mutta myös syrjäseutua. Kristilliset järjestöt ovat lähteneet sinne.
Aika usein tilanne on se, että pää- kaupungissa koulutetaan lääkäreitä.
He ovat kuitenkin ihmisiä, kuten lääkärit täällä.
Eivät he halua lähteä sinne huonoihin oloihin.
Monet haluavat esim. Eurooppaan tai USA:han.
Se on aika harmillista. Koulutus on kallista: n. 1 milj. euroa/lääkäri.
Erikoislääkäri enemmän - ja Pariisi tai joku muu saa sen.
Mutta ei pidä tuomita. Olemme samanlaisia täällä.
Totta kai, pitää vain kouluttaa enemmän. Muu ei auta.
Ja parannetaan jotenkin niitä olo- ja. - Ja maksetaan kunnon palkka.
Varastelu loppuu, jos työntekijä saa palkkaa.
Ei tarvitse myydä pihistettyjä sairaalavälineitä pimeästi.
Kyllä se aika selvää on tämä.
Afrikassa pahimpia vaaroja varmaan ovat infektiotaudit ja liikenne?
Kyllä, ehdottomasti.
Meillähän oli mielenkiintoinen projekti Psykiatriaa Tansaniaan.
Siellä on erilainen maailmankuva monilla ihmisillä.
Afrikassa usein ajatellaan esim. epilepsian olevan possessiosairaus.
Sitä hoitaa poppamies. Jatkokoulu- timme terveydenhuoltohenkilöstöä -
psykiatriassa. Opetimme, että malariaa sairastaneilla lapsilla on -
arpia aivoissa, tulee grand mal -epilepsia ja paranee lääkkeillä.
Näin lapset eivät putoile puusta eivätkä kaadu nuotioihin.
Projekti, jossa koulutus jää sinne, on ehkä jopa parempi kuin -
että viemme lääkkeitä tai kirurgin välineitä.
Molempia tarvitaan tietysti.
Oletko optimistinen sen suhteen, -
että kehitysyhteistyötä kannattaa jatkaa ja panostaa siihen lisää?
Sanoisin, että pitää olla erittäin kriittinen, miten sitä tehdään.
Joo. - Ja tuo, että lahjoitamme sinne -
jotain monimutkaisia välineitä - auto mukaan lukien, -
voi olla erittäin huono tapa. Kyllä aloitteen pitää tulla sieltä.
Pitää olla fiksu ja viisas ja kartoittaa ja antaa heidän osoittaa, -
mikä on se tarve ja sitten tukea sillä tavalla. - Joo.
On aika paljon ollut sitä, että sinne on viety tavaroita, -
jotka tavallaan tukevat meidän omaa teollisuuttamme. - Joo, kyllä.
Näin kyllä aika hurjia esimerkkejä.
Kun jokin vika tulee autoon, siellä se sitten seisoo ja ruostuu.
Sama koskee generaattoreita, koneita ja ylipäätänsä.
Joo, olen itsekin käynyt Tansaniassa muutaman kerran.
Satamassa näkyy projektiamme -
eli aika isoja kalastusaluksia, jotka ruostuvat siellä.
Samoin traktoreita, jotka akkuveden loputtua olivat pysähtyneet siihen.
Kyllä täytyy aika harkitsevainen olla.
Kuten sanoit, ei projektin ehtona saa olla, -
että myymme tuotteen sinne ja näin siirrämme rahat takaisin.
Vastaanottajan kanssa on neuvoteltava -
ja hienovaraisesti otettava huomioon heidän kulttuurinsa.
Emme voi mennä sinne komente- lemaan. Ei siitä tule pysyvää jälkeä.
Voin sanoa pienen esimerkin, miten on hyvä, kun on monta lasta.
Saimme sairaalaan lahjaksi kanan.
Se karkasi tietysti ja meni pensaikkoon.
Apulaislääkärillä oli 7 lasta. Hän komensi heidät pensaikon ympärille.
Muutamassa minuutissa kana oli saatu kiinni.
Jos lääkärillä olisi ollut yksi lapsi, kyllä kana olisi karannut.
No niin, murheet ovat niin erilaiset ja aika hauskatkin.
Itse rakastan Afrikkaa. Meno siellä on ystävällistä ja leppoisaa.
Afrikka on hyvin kaunis ja viehättävä. Tietysti siellä on murheensa.
Totta kai, sodat ja sissiliikkeet ovat kauheita.
Oli jännää, kun suomalaiset tykkäävät saunasta. Se oli kanakoppi.
Kun aurinko laski, tuli vähän vilpoisempaa.
Paikalliset huokasivat helpotuksesta. Silloin me mentiin saunaan.
Kyllä ne nauroivat meille ja pitivät aika kummallisina.
Ihmettelyä ja päivittelyä on puolin ja toisin.
On, on. Kun kävin Tansaniassa ensimmäistä kertaa, -
oli kamalan kuuma +35 ja hiki virtasi.
Ensi töikseen mentiin saunaan ja kyllä se kummasti virkisti.
Pelkäsin, että termiitit ovat syöneet Suomesta tuodun puusaunan.
Siellä on eri murheet, mutta kiinnostavaa ja mukavaa se toki on.
Mukava tehdä heidän kanssaan yhteistyötä.
Joitakin vuosia sitten kävin Namibiassa.
Sinne suomalaiset ovat rakentaneet kokonaisia toimivia sairaaloita.
Siellä on erittäin päteviä lääkäreitä ja hyviä järjestelmiä.
Se mikä suretti siellä, oli AIDS:n tekemä tuho.
Esim. ensisynnyttäjistä joka 4. oli jo HIV-positiivinen.
Silmiinpistävää oli runsas villi alkoholintuotanto.
Kiljua tai niin kuin Tansaniassa sanotaan pombe.
Sitä juotiin, ja siitä seurasi mitä seurasi.
Kyllä siellä tällä sektorilla olisi valtavasti töitä.
Toisaalta on positiivisia asioita.
Eteenpäin mennään. AIDS-lääkkeitä on saatu jakoon jne.
Se ennuste on parantunut, mutta sitten tulee tuberkuloosi, -
nämä ikävät asiat. WHO on julistanut tuberkuloosin -
vuosisadan merkittävimmäksi terveysriskiksi - taas kerran.
Kyllä näitä on ja sekin täytyy aina muistaa, -
kun siellä liikkuu ja toimii, että tartuntariski on.
Syöpäkirurgi sinusta sitten lopulta pääasiallisesti tuli.
Mikä johti siihen suuntaan, että erikoistuit? Kasvava potilasmäärä?
Se oli hyvin yksinkertaista. Tiimissä oli tavallaan mahdollisuus.
Joo. - Yleensä isossa sairaalassa ja yliopistosairaalassa -
lääkärit erikoistuvat eri aloille.
Rintasyöpäkirurgia ja rintasyövän hoito oli sellainen mahdollisuus.
Joo. - Sen takia aloitin sen. Se on ollut aika hyvä, -
koska rintasyöpäkirurgiassa joutuu kohtaamaan potilaan -
hyvin stressaavassa tilanteessa.
Vuorovaikutus ja ihmisen kohtaa- minen on tosi tärkeä rintasyövässä -
ja muissa syöpätaudeissa. Teknisen osaamisen ei siinä tarvitse olla -
kovin monimutkaista verrattuna elinsiirtoon tai sydänkirurgiaan.
Mutta siinä se ihmiskontakti ja kohtaaminen on erittäin tärkeää.
Varmasti näin on. Sitten diagnoosin kertominen, -
miten potilas siihen suhtautuu, leikkauksen suunnittelu.
Tulokset ovat parantuneet huo- mattavasti sinunkin urasi aikana.
Miten vertaisit paranemislukuja aloittaessasi ja nykyään?
No, me näemme sen aika hyvin... siinä... tuota...
syöpä- ja rekisteritilastoissa.
Ja tuota, tässä on tällainen tilasto, jossa nähdään, -
miten monta kuolemaa/ 100 000 henkeä.
Tässä on vuodet ja eriväriset käyrät.
Siinä nähdään, että rintasyöpä...
Tulen kohta näyttämään, -
että rintasyöpä on lisääntynyt kovin paljon.
Taudin lisääntymisestä huolimatta, kuten tulen näyttämään, -
niin kuolleisuus ei ole noussut vastaavasti. Päinvastoin.
Tämä on prognostisoitu kuolleisuus. Se hyvän hoidon ansiosta laskee.
Siinä nähdään myös, että on tiettyjä...
hyvin tärkeitä...
tavallaan tärkeitä tarinoita.
Mahalaukun syövässä kuolleisuus on laskenut hyvin paljon, -
koska tautia on paljon vähemmän. Ja vastaavasti, -
jos otetaan miehillä, niin siinä...
Siis nämä tilastot ovat oikeastaan hyvin lohduttavia tavallaan.
Tässä on kuolleisuus miehillä. Näemme keuhkosyövän kuolleisuuden.
Keuhkosyöpä suurimmaksi osaksi riippuu tupakoinnista.
Se on vähentynyt ihan fantastisesti. Vain n. 10 % miehistä polttaa.
Tässä näkyy hyvin, miten kuolleisuus on hyvin nopeasti laskenut.
Tässä on myös mahalaukkusyövän kuolleisuus.
Tämä käyrä tässä on eturauhassyöpä.
Kohta näytän, miten uskomattomasti eturauhassyöpä on lisääntynyt.
Siitä huolimatta kuolleisuus on laskemassa.
Joo, se kertoo kovin hyvistä tuloksista.
Seuraavassa osiossa menemme vielä syvemmälle näihin syöpäasioihin.
Jos näytät vielä muutaman kalvon -
ja siirrymme myöhemmin kakkos- osioon, missä menemme pitemmälle.
No, tässä on rintasyövän esiintyminen naisilla.
Tässä näette aika huikean rinta- syövän lisääntymisen.
Tavattoman nopea. - Hyvin paljon. Toinen lisääntyvä syöpä on -
paksu- ja peräsuolen syöpä. - Joo.
Ne ovat jänniä syöpiä. Jos otan miesten vastaavan käyrästön, -
niin tässä näkyy myös, miten etu- rauhassyöpä on hurjasti noussut.
Tämä käyrä muistuttaa hyvin paljon rintasyövän käyrää.
Mielenkiintoista. - Molemmat taudit riippuvat sukupuolihormoneista.
Näissä on hyvin paljon yhtäläisyyksiä. Sen takia voidaan sanoa, -
että luultavasti joku ulkoinen tekijä aiheuttaa tämän.
Tämä on tuhannen taalan kysymys, mistä tämä johtuu.
Teorioita on hyvin paljon. - Joo.
Tosiasia on, että näin on käynyt.
Aika jännää tässä on, -
että myös miehillä peräsuolen syöpä on lisääntynyt, -
mutta jännästi miehillä keuhkosyöpä on vähentynyt.
Joo, nämä ovat hyvin mielenkiintoisia lukemia.
Seuraavassa osiossa professori Karl von Smittenin kanssa pohdimme, -
että muutokset ovat valtavia. Mikä on niiden takana?
Mistä tämä johtuu ja olisiko asialle jotain tehtävissä?
Varmoja vastauksia ei ole mutta pohdintoja oikeaan suuntaan.
Kiitos, prof. Karl von Smitten. Palaamme tähän -
seuraavassa osiossa. Kiitos mukanaolosta!
Meidät on kaikki luotu Jumalan kuviksi.
On tärkeää huolehtia terveydestään ja näin ennaltaehkäistä sairauksia.
Auta tukemalla tätä ohjelmaa.
Voit soittaa numeroon 0600-10077.
Puhelu maksaa noin 10 euroa ja olet tukemassa tätä toimintaa -
kaikkien meidän yhteiseksi parhaaksi.
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare