Tervetuloa Herra käyttää lääkäriä -ohjelmaan!
Keskustelen tällä kertaa edelleen kir. Olli Kiviluodon kanssa, -
jolla on pitkä kokemus erilaisista tuki- ja liikuntaelinvaivoista.
Selkävaivat, nivelvaivat, säryt, tuki- ja liikuntaelinongelmat -
ovat oikeastaan yleisin syy yleislääkärin vastaanotolle tulossa -
ja varmaan sinulla ennen kaikkea. Aiemmin olemme puhuneet -
selkävaivoista ja saimme tärkeää tietoa ahtaumasta -
ja sen seurauksista, jos sitä ei hoideta aluksi.
Tietysti on myös olemassa fysioterapia. Selkäähän pitää hoitaa, -
nostaa oikein, kuntouttaa ja pitää lihakset kunnossa.
Onko sinulla jotain neuvoja tai kokemuksia -
tästä lihasten kuntoutuksesta ja oikeista nostoista?
No, tämä on kyllä ihan avainkysymys.
Voi sanoa, että jokaista suomalaista kohtaava.
Periaatteessa on niin, että hyvät lihakset ovat -
monella tavalla hyödyksi terveydelle.
Ne tuovat verenkiertoa ja lisäävät suorituskykyä.
Pitäisi vaan miettiä, miten hyvä lihas saadaan. - Joo.
Karkeasti voidaan silloin sanoa, -
että hyvä lihas on kooltaan suuri -
ja venyvyydeltään eli kimmoisuudeltaan hyvä.
Näitä molempia kukin meistä voi päivittäin treenata, -
niin kuin itsekin teen.
Kun selkäkipu on niin valtavan tavallinen, -
melkein jokaista meitä kohtaava muodossa tai toisessa, -
niin siinä katsotaan, että vatsalihakset ovat avainasemassa.
Ne pitäisi saada suuriksi ja kimmoisiksi.
Ja sitten selkälihakset ovat myös tärkeitä. - Joo.
Jos esim. käy terveyskeskuksessa, -
käsittääkseni sieltä voisi pyytää lääkäriltä kirjallisen ohjeen.
Niitä ovat eri lääkefirmat tehneet. Ne ovat kuvallisia ja hyödyllisiä.
Ja nyt kun on televisiot, niin niissä usein on ohjelmia, -
joissa suorastaan neuvotaan. Sitten ovat tietokoneet, -
joilta voi hakea ohjelmia ja kuvia. Moni sen osalta pääsee näkemään.
Ja tuota, jos sitten ajatellaan, -
miten lihas saadaan suurenemaan.
Jos lihas tekee työtä enemmän kuin tavallisesti, se suurenee.
Jos taas huilaa eikä tee mitään, niin lihas pienenee.
Se yksittäinen lihassolu reagoi rasitukseen.
Vatsa- ja selkälihaksia pitäisi rasittaa niiden ohjeiden mukaan, -
niin lihakset suurenisivat.
Ja sitten näitä ääriasentoja -
koettaa venyttää, -
että sillä tavalla saataisiin taas venyvyyttä aikaiseksi.
Usein näissä ohjeissa juuri näytetään kuvissa, -
miten sellainen on mahdollista.
Nyt tuntuu, että viimeisen kymmenen vuoden aikana valtavasti -
on tullut firmoja, jotka huolehtivat siitä. - Joo.
Menee ja tilaa ajan, niin siellä on asiantunteva fysioterapeutti, -
joka henkilökohtaisesti neuvoo. Siinä on myös yksi tällainen tie.
Joo, on tärkeää, että otettiin fysioterapeutit mukaan.
Itse olin aikanaan 16 vuotta sivu- toimisena kuntoutuslääkärinä -
ja opin tekemään yhteistyötä heidän kanssaan.
Hankimme jopa ATK-ohjelman henkilö- kohtaista kuntoutusohjelmaa varten.
Fysioterapeutithan tekevät nykyään oman diagnoosinsa itse.
He ovat hyvin koulutettuja, tuntevat lihakset, niiden kuntoutuksen.
Lihaskunnosta huolehtiminen on äärimmäisen tärkeää.
Ihan päivittäinen treeni. Ottaa rutiiniksi pitää paikat kunnossa.
Kollega sisätautilääkäri Antti Linkola, jonka tunnet hyvin, -
kävi täällä aiemmin ja kertoi saaneensa -
50-vuotislahjaksi moottorisahan. Hänellä oli selkävaivoja, -
mutta kun hän otti sahan käyttöön, vaivat hävisivät.
Siis lihaskuntoutuksella. Se oli aika hauska... - Hyvä lahja.
Täytyy tietysti vähän varoa, että on jokin diagnostinen käsitys, -
mikä selässä on. Jos on tämä vaarallinen ahtauma, -
niin ei tietysti pidä tehdä mitä tahansa liikkeitä.
Siinäkin ammattiapu on toki tärkeää.
Toinen asia on rasitusvammat.
Aika tavallinen vaiva on tennis- kyynärpää.
Eli jostain väännöstä/puristuksesta tulee kamalan kipeä kyynärpää.
Mitä sellaiselle oikeastaan voisi tehdä?
Joo, se on todella tavallinen. Ehkä rasitusvammoista tavallisimpia, -
mikä liittyy jänteisiin. Se tavallaan tulee kyynärpään seutuun.
Jos panee kädet eteenpäin näin, -
niin kun se tulee peukalon puolelle kyynärnivelen kohdalla, -
niin se on tenniskyynärpää. Jos se on pikkurillin puolella, -
se on golfkyynärpää. - Golfkyynärpää? - Joo.
Ne usein eivät liity lainkaan näihin peleihin.
Voivat totta kai ilman muuta liittyä - siitä nimikin on tullut.
Tavallisesti se on sitä, että rasitetaan toistuvasti voimakkaasti, -
niin se rasittaa liikaa.
Siinä sitten on kyse siitä, -
että tämä jänne alkaa -
tästä leveästä kohdasta kyynärniveltä.
Lihakset kulkevat kämmenen selän puolella -
ja nostavat rannetta ja sormia, näitä ojennuslihaksia.
Niiden jänteistä on kysymys.
Ja tuota, juuri näitä lihaksia suurennetaan.
Äsken oli se periaate, että pitää olla suuret lihakset.
Ja venytetään alaspäin. Sitä voi vääntää näin.
Itse voi nostaa rannetta ylöspäin ja estää toisella kädellä.
Kun nostaa niin paljon kuin jaksaa, huomaa lihasten jännittyvän.
Se on minusta ensisijainen hoito.
Aina mitä tahansa liikkeitä ja harjoituksia tehtäessä -
minusta voisi ajatella näin, että siinä tietty rajansa on.
Kipua vastaan en suosittele.
Kipu ikään kuin vastaa auton punaista öljyvaloa.
Kun se syttyy, ei mielellään enää pitkää matkaa autoa rasittaisi, -
ettei auto menisi pahemmin rikki.
Harjoittelut vain kipuun saakka.
Kun se kipu tulee, niin pitää vaikka taukoa.
Olen usein potilaalle sanonut, että jos on aikaa, -
niin vaikka jopa kerran tunnissa pari minuuttia.
Kyllä silti varmasti riittää muutama kerta päivässäkin -
riippuen ihan siitä, miten sitä aikaa on.
Nämä olivat ne kaksi: ranteen ja sormien nostaminen -
ja toisella kädellä estäminen. Ja tämä koukistus.
Sitten on käden nyrkkiin puristaminen - niin paljon kuin jaksaa.
Jos se puristettaessa osuisi vaikka oveen, niin läpi menisi.
Se voimakas puristaminen on toinen.
Sitten on erilaisia tukia, ortooseja, -
joita voi ostaa.
Ne puristavat sitä lähtökohtaa -
ja ikään kuin saavat jänteen lähtökohdan laajennettua.
Niistä moni hyötyy.
Ja sitten erilaiset fysioterapiat lisäksi.
Kaikkein viimeisenä niin kuin yleensä on leikkaus, -
koska leikkaukseen liittyy näitä pahoja riskejä.
Ei tietysti tämmöiseen leikkaukseen useinkaan niitä liity, -
mutta kaikkiin leikkauksiin, pieniinkin, voi joku harmi tulla.
Ei siihen nyt ensisijaisesti kannata mennä.
Jos mennään vähän ylöspäin, tulee hankala olkapää, -
joka on niin mobiili nivel. Siitähän on vähän kohistu, -
että kirurgit tekevät turhia toimenpiteitä.
Mitä mieltä olet tästä? - Juu, se on sattunut silmään tämä.
Se on vähän sama kuin nämä polvessa, kuten aiemmin mainitsin.
Tilkassa 80-luvulla ja ehkä Amerikassa jo vähän aiemmin -
alkoi polvien tähystäminen.
Siinä kierukoiden repeämäpalat poistettiin ja tasoiteltiin.
Sitä ennen oli ollut, että minäkin Töölössä -
nuorena apulaislääkärinä leikkasin näitä nivelkierukoita.
Niiden repeämät ovat lähes kaikille tuttuja.
Silloin piti poistaa kierukka kokonaan, mikä oli tärkeää.
Kun viilto tehtiin polven etuosaan, ei viillosta näkynyt taakse, -
missä repeämä yleensä on. Ja kun oli epävarmaa, -
kierukka piti poistaa riippumatta siitä, oliko se ehjä vai revennyt.
Oli aika kiusallista, että oli poistanut ehjän kierukan.
Nykyään varotaan sitä todella. Nyt on taitovirhe poistaa.
Kun ihmisillä polvivaivoja niin paljon on ja ovat lisääntyneet, -
niin tämä tähystys tuntui niin mukavalta.
Se ei ollut niin iso leikkaus ja siitä pian toipuu.
Nyt onkin huomattu, että siitä ei useinkaan ole hyötyä potilaalle.
Kun on röntgenkuvat otettu polvesta, niin siinä kuluminen näkyy.
Jos kulumista on, etenkään silloin ei suositella kovin herkästi.
Totta kai polvessa voi olla jotain irtokappaleita, -
jotka lukkiuttavat sen. Ne pitää tietysti poistaa.
Yleisesti ottaen, kun polvi vaivaa ja nähdään kierukkavamma, -
niin siihen ei enää samalla tavalla...
Ilmeisesti tämä olkapää on vähän sama juttu.
Aiemmin sitä varottiin leikkaamasta. Piti odottaa monta kuukautta, -
että se menisi itsestään ohi, ilman leikkausta.
Sitten kun se avattiin, se avattiin suuresta viillosta ja niin.
Tietysti tähystysjuttu levisi, -
ja nyt on jo ties kuinka kauan tähystetty olkapäätä -
ja tehty leikkauksia.
Varsinkin nuorilla, kuten varusmiehillä, -
heillä taas sijoiltaanmeno olka- nivelessä on se tavallinen asia.
Se on nivel, joka herkimmin menee pois paikaltaan -
ja siihen usein liittyy tämä rakenteellinen vaurio -
olkanivelen etuosassa, joka voidaan korjata leikkauksella.
Sitten semmoinen suuri alue on kiertäjäkalvosimen vammat -
ja oireet, joista tämä artikkelikin varmaan..., -
jonka suuri osa suomalaisista lienee lukenut.
Eli niitä ei sitten enää niin paljon tehtäisi.
Se on sitten vaikeampi kysymys.
Se pitäisi tapauskohtaisesti harkita, milloinka on...
Vaikka kiertäjäkalvosinhan on tavallaan ikään kuin -
kuva, miltä joku voisi näyttää. Se muodostuu niistä jänteistä, -
joita olkapäässä on monia.
Takaa lapaluusta tulee kolmisen lihasta.
Edestä tulee lihaksia -
ja lapaluun etupuolelta myöskin.
Tulee niin kuin tämmöinen kuffi. - Joo.
Ja se sitten repeää -
tai on myös niin, että siihen tulee ahtautumista.
Se kulunut jänne on vaikka paksuuntunut -
tai muuten olkaniveleen on tullut kulumista, -
niin se ei tahdo mahtua toimimaan. Sitten on tehty avarrusleikkauksia.
On otettu olkalisäkkeestä pois luuta, että se paremmin mahtuisi.
Tuo on hyvin vaikea kysymys, mutta onneksi on magneettikuvaukset, -
jotka jo antavat aika hyvän kuvan asiasta.
Kun tätä tietoa on tullut, että on turhia leikkauksia paljon tehty, -
ilman muuta se minusta edellyttää, että pitää olla entistä tarkempi -
leikkausindikaatiossa eli ei mennä heti leikkaamaan.
Katsotaan, että voi olla, kun on hyvä harjoittelu -
ja juuri fysioterapeutit siihen yhdistettynä, -
niin kannattaa sitä kokeilla pitemmän aikaa.
Se on hidas prosessi, josta on kysymys.
Joo, malttia varmaan siihen on tulossa. - Kyllä.
Aika kivulias yöllinen olkapää- vaiva, johon aina välillä törmää, -
on ns. kalkkiolka tai joku kalkkeuma. Se ehkä liittyy tähän samaan?
Kyllä vain. Kun puhuttiin näistä jänteistä, jotka ympäröivät...
Ne ovat litteitä ja yhtyvät toisiinsa.
Siihen tulee ikään kuin polven paikka päällepäin.
Sen sisälle voi kertyä kalkkia. Kun se kalkki on siellä, -
sehän paksunee eikä mahdu liikku- maan normaalisti, niin se sitten...
Varsinkin aikaisemmin on paljon tehty niin, -
että on laitettu puudutusainetta kipuseutuun. - Joo.
Kun se on puutunut, on otettu paksumpi neula -
ja koetettu osua kalkkikappaleeseen, että se rikkoutuisi -
ja sillä tavalla tilanne rauhoittuisi. Sitä on käytetty.
Mutta nyt kun on tähystykset, niin sen voi suoraan nähdä ja poistaa.
Tarkkaan suoraan kohteeseen. - Juu, se on erittäin kivulias.
Kuten sanoit, se on siinä mielessä tosi hankala.
Sitä ei millään kärsittäisi, kun se on niin kova.
Juu, tuntuu kovin vaivaavan. - Pitäisi heti jotain tehdä.
Menemme vähän toiseen asiaan. Olet toiminut aikanaan -
Suomen kristillisen lääkäriseuran puh.johtajana.
Suomessa on kristillinen lääkäri- seura, jossa lienee 1250 jäsentä.
Tässä ominaisuudessa kävit jossain vaiheessa kohteessamme -
Tansaniassa itsekin vierailulla. - Kyllä.
Voitko kertoa siitä jotakin?
Joo, se oli kyllä hyvin hieno juttu.
Dar es Salaamista lähdettiin liikkeelle, -
kun oli sinne ensin lennetty. Ja sitten ensin junalla.
Sitten oli vielä... Meitä oli joukko ihmisiä -
ja olimme tulleet tuolta... olikohan se...
Euroopan kautta lennetty.
Kun matkatavaroita otettiin esiin Dar es Salaamissa, huomattiin, -
että vain osa niistä oli tullut perille.
Sitten jouduttiin jakamaan niitä, kun juna lähti melkein heti -
kohti Tansaniaa.
Ja tuota, näimme ihania eläimiä ja kasvullisuutta pitkin matkaa.
Ja tuota... pysähdyimme sitten -
joissakin kohteissa, varsinkin näissä, missä oli orpoja lapsia -
ja veimme heille vähän tuliaisia.
Ne olivat niin onnellisia, kun pääsivät syliin. - Joo.
Se oli niille niin tärkeää, kun tietysti heillä ei ollut omaisia ollut.
Kun kirjasta katsottiin, niin usein joko äiti tai isä tai molemmat -
oli AIDS tappanut. Niitä orpoja tuli niin paljon sitten.
Kun etenimme kohti Livingstone- vuoria, -
niin tuota... siellä olimme majoittuneet -
ja suunniteltiin, että nousemme vuorelle.
Lähdimme klo 3 yöllä, kun aurinko on siellä kovin kuuma.
Noustiin joukolla 1 000 metriä ylöspäin.
Ja sitten kun saavuttiin perille, niin vähän väärää polkua mentiin.
Ei meinattu löytää oikeaan paikkaan. Kun perille päästiin, -
niin ohjattiin pöytään syömään. Siihen tuli -
vierailemaan ainakin kolme kuoroa, jotka tanssivat ja lauloivat.
Se oli kyllä niin sykähdyttävää. - Joo.
Siinä oli vanhempia ja lapsia.
Oli kyllä ihanaa nähdä niitä.
Ja sitten...
tämmöinen vieraanvaraisuus ja ystävällisyys oli tietysti hienoa, -
mutta se köyhyys tietysti silmiinpistävää.
Sitten saimme käydä katsomassa näitä sairaaloita, -
joita Suomen kristillinen lääkäri- seura on tukenut -
ja edelleenkin tukee ja kouluttaa. Ja minunkin vaimoni sitten...
Kun ystävystyimme kantajien kanssa, jotka olivat siellä työssä, -
niin kantaja kiinnostui opiskelemaan.
Vaimo lähetti hänelle rahaa säännöllisesti, -
niin hänestä tuli lääkäri sinne paikan päälle.
Sehän oli mukava kuulla.
Ongelmat ovat erilaisia Afrikassa.
Olet ollut myös Kongossa virkatehtävissä.
Kertoisitko hiukan tästä haasteesta?
Se oli hyvin mielenkiintoinen juttu. Olin juuri jäämässä -
eläkkeelle tai oli jo työt loppuneet.
Keskussotilassairaala lakkasi toimimasta -
viimeinen päivä vuonna 2005.
Purkuasia kuitenkin jatkui, -
ja minäkin siirryin Lahteen lyhyeksi ajaksi.
Siellä tulivat eläkevuodet täyteen.
Olin mökillä ja puhelin soi.
"Tämä on pääesikunnasta. Lähdetkö Kongoon?"
Sanoin, että täytyy varmaan pääjohtajalta kysyä, saako lähteä.
Kyllä voisin lähteä. Kävi ilmi, että oli kysymys -
Euroopan yhteisön ensimmäisestä missiosta eli tehtävästä.
Se koski Kongon eteläistä osaa, kun on kaksi Kongoa.
Kongon demokraattinen tasavalta (eteläisempi osa) -
noin 7 kertaa Suomen suuruinen alue.
Siellä ei ollut demokraattisia vaaleja voitu pitää 40 vuoteen.
Nyt Euroopan yhteisö oli ottanut tehtäväkseen mahdollistaa -
turvalliset vaalit ja ylipäänsä vaalien aikaansaaminen.
Puhelimessa sitten sovin tulevani, mutta mielellään vasta syyskuussa -
kun ei vaimon kanssa yhteistä kesä- lomaa ollut varmaan vuosikymmeniin.
Hänkin on ollut lääkärinä ja meillä on iso perhe.
Sovittiin näin, että 11 hengen joukosta -
valtaosa lähti sinne -
vähän aikaisemmin ja oli siellä kesällä.
Minä olin pari kuukautta myöhemmin syyskuun alusta.
Ensimmäinen tilaisuus oli pääkaupunki Kinshasassa, -
10 miljoonan asukkaan kaupungissa.
Se johti tulipaloihin, kuolonuhreihin ja taisteluihin -
eikä sitä saatu sovittua. Siellä oli 2 ehdokasta -
ja kummallakaan ei ollut semmoista puhdasta taustaa.
Siellä oli niitä ongelmia niin paljon.
Sitten kun asiaa vietiin eteenpäin, -
joukkoja saatiin sinne -
pääasiassa Saksasta ja Ranskasta.
Brysselissä kävi ilmi, -
että saksalaiset sotilaat tarvitsevat saman hoitomahdollisuuden -
ulkomailla kuin kotimaassa ja äkillisen kirurgian hoito puuttui.
Joku Suomesta lupasi, että Suomi hoitaa sen, -
ja sitten muodostui tämä 11 hengen porukka, -
joka oli kaksi leikkaustiimiä - 5 henkeä kumpikin.
Vuokrattiin valtava venäläinen kuljetuskone, -
joka vei kenttäsairaaloita -
ja tarvikkeita paikan päälle.
Ja tuota... siellä majoittuminen tapahtui -
toisen lentokentän seutuun, -
joka oli enempi niin kuin helikopterikenttä ja armeijan kenttä.
Siellä tavallaan nollasta lähdettiin liikkeelle.
Huolto... näitä bajamajoja oli sitten alkuun.
Ja tuota... ruokailu ja muu oli epäsäännöllisempää -
ja telttamajoitusta. Kuukausien aikana se vähitellen parani.
Jännittävää oli, että ruokailukin tapahtui sillä tavalla, -
että kokit ja ruoan jakajat tulivat toiselta puolelta maapalloa.
Ranskalaiset kokit? - Niin, ja ihan tuolta idästä -
...saakka toiselta puolelta.
Jouduit ehkä vähän keskelle tapahtumia ja taisteluita.
Oliko siellä ihan hoidettavia kirurgisia taistelun uhreja?
No tuota, kyllä semmoisia oli tästä ensimmäisestä yhteenotosta.
Sielläkin hoidin loppuun tämmöisen reisiamputaation.
Reidestä oli katkaistu jalka, -
kun oli tämmöinen taistelu ollut.
Kun sodassa menetelmät ovat erilaisia kuin rauhan aikana, -
niin sielläkään ei ollut muistettu, että ne pitää jättää auki, -
että se märkä... Kun joku ammus tulee, -
niin se läpäisee housut ensin ja vie housun jätteet sinne sisälle.
Jos ompelee kaikki kiinni, ne siellä sitten märkivät.
Joo, sotakirurgia on erilaista. Olen luentoja kuunnellut.
Aika alkaa loppua. Olisi ollut kiinnostavaa kuulla lisääkin.
Armeijalääkärinä jouduit loppu- vuosina taistelujen keskelle -
näkemään ja hoitamaan akuutteja ampumavammoja, -
kun olit ensin perehtynyt siviilivammoihin.
Kiitos kovasti, Olli Kiviluoto, mielenkiintoisista tiedoista -
ja kiitos siitä, että saimme kuulla pitkästä urastasi sotilaslääkärinä.
Oli mukavaa saada tulla. Toivotan kaikille oikein hyvää vointia.
Ja tuota, jos vielä... vaikeaa sitä on ohjeita antaa.
Ehkä Pekkakin on samaa mieltä, -
että tiettyjä hyviä periaatteita olisi mukava noudattaa, -
jotka ovat tulleet lääkärinä esiin.
Jos alkoholikulttuuri saataisiin Suomessa entistä paremmaksi, -
niin se olisi minusta yksi tärkeä tavoite.
Toinen olisi tupakka. Siinäkin on paljon eteenpäin menty, -
koska tiedetään sen olevan niin monessa mielessä vaurioittava.
Näihin kiinnittäisin erityistä huomiota.
No niin, paljon savottaa vielä. Kiitos.
Meidät on kaikki luotu Jumalan kuviksi.
On tärkeää huolehtia terveydestään ja näin ennaltaehkäistä sairauksia.
Auta tukemalla tätä ohjelmaa.
Voit soittaa numeroon 0600-10077.
Puhelu maksaa noin 10 euroa ja olet tukemassa tätä toimintaa -
kaikkien meidän yhteiseksi parhaaksi.
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare