Tervetuloa Herätysliikehdintä- ohjelmaan. Nimeni on Martti Ojares, -
ja tänään vierainani ovat Pekka ja Liubov Pietola. Tervetuloa.
Kiitos. - Tämä on toinen ohjelmamme. Edellisessä jaksossa jäimme siihen, -
että sinulla oli toinen avioliitto tämän suomalaisen miehen kanssa.
Olitte tavanneet Kostamuksessa ja asuitte Oulussa. Se liitto katkesi.
Sinulla taas oli se tilanne, että vaimosi Helena oli sairaana.
Edellisessä ohjelmassa kerroit sairauden ja kaiken siihen liittyvän.
Lähdemme nyt siitä, kun sinulla tämä toinen liitto oli katkennut, -
jäit yksin ja teit töitä konditoriatyöntekijänä.
Asuit perheesi kanssa Oulussa. Mitä haluat siitä kertoa?
No, minä tein työtä leipomossa.
Kävin seurakunnassa ja palvelin Jumalaa.
Asuin yksin ja rukoilin kyllä, -
josko Jumala tahtoisi antaa minulle aviopuolison, -
sillä yksin oli vaikeaa.
Vanhemmat tyttäreni asuivat Amerikassa.
Menin sinne heidän luokseen ja ajattelin jäädä sinne, -
mutta Jumalalla oli oma suunnitelmansa minua varten.
Sitä ennen työni olivat loppuneet, -
ja jäin eläkeläiseksi, -
ja löysin jalasta syövän, melanooman.
Sairaalassa todettiin, että sinulla oli melanooma, ja se olikin aika vaikea.
Oli kyllä. Minut leikattiin, -
mutta sen jälkeen lääkäri sanoi, että jalkani pitäisi amputoida.
Jumalalla oli kuitenkin minua varten oma suunnitelma. Hän paransi minut.
Minä näin unen, joissa Hän ilmestyi minulle.
Hän näytti minulle kädessään kuivaa ihoa ja sanoi, -
että Hän oli kuivannut ihoni eikä minulla enää ollut melanoomaa.
Otin silloin vastaan sen, että minä olen parantunut, -
mutta tietenkin vihollinen kiusasi minua aina, -
että ei vielä ja että jalkani tultaisiin amputoimaan.
Kahden viikon kuluttua minun piti kuitenkin tavata lääkäri.
Ennen kuin menin sairaalaan, rukoilin ja sanoin: -
"Jeesus, minä uskon, että Sinä olet parantanut minut, -
mutta mitä tahansa lääkäri sanoo, en anna amputoida jalkaani."
Olin sairaalassa saman lääkärin luona, ja hän kysyi minulta, -
oliko minulle tullut kutsu jalan amputointileikkaukseen.
Sanoin, ettei jalkaa tarvitse amputoida. Hän kysyi ärsyttäen: "Miten niin?"
Minä sanoin, että Jumala parantaa minut.
Hän kysyi, tuliko minulle laboratorio- vastaukset. Sanoin, että ei.
Hän katsoi ensin tietokoneen monitoria ja kääntyi sitten minua kohti.
Hän katsoi minua suurin silmin ja sanoi: -
"Sinulla on ollut melanooma, mutta ei ole enää." - Aamen.
Sanoin: "Kiitos Jeesus, rukous on voimallinen."
Sen jälkeen haava kasvoi kiinni nopeammin.
Haava oli iso, mutta se kasvoi hyvin kiinni kuukaudessa.
Aivan. Se on mahtavaa, ja myöhemmin keskustellaan siitä, -
miten Jumala on käyttänyt tätä tänä päivänä ja viime vuosina.
Mutta sinä, Pekka, olit tilanteessa, -
jossa Helena oli kuollut, ja olit sisäisesti päättänyt, -
ettet koskaan enää mene naimisiin. Oliko näin? - Kyllä näin.
Meidän pastori Risto Wotschken kanssa vielä suunniteltiin se, -
ja hän oli ihan tyytyväinen siihen tilanteeseen.
Mutta kun seurakunnissa on paljon sinkkunaisia -
ja minä tulin sinne leskimiehenä, niin minua ihan painosti se.
Kiusaannuin heidän lähentelyistään ja sanoin, -
että ei ainakaan kahteen vuoteen, palvelen vain Jeesusta ja seurakuntaa.
Kävin myös lähetysseurakunnassa. En tuntenut vielä Liubovia, -
mutta ostin häneltä kahvia. Hän oli kahviossa myymässä -
ennen Amerikkaan lähtöään. Siinä tavattiin ensi kerran.
Sitten Liubov laittoi Amerikasta Facebookiin viestiä, -
kun joku oli sanonut hänelle, että Pekalla on suruaika, älä häiritse.
Liubov sitten lohdutti Facebookissa, -
että hänkin on yksin ja ymmärtää, mitä se yksinäisyys on.
Minua otti se asia oikeastaan päähän. Taasko yksi pyrkyri!
Minä katkaisin Facebook-yhteyden, löin niin sanotusti luukut kiinni.
No sitten muutaman päivän päästä Liubovilta tuli viesti, -
jossa hän pyysi anteeksi ja sanoi, ettei hän tyrkytä itseään.
Ajattelin, että tämä taitaakin olla oikea kristitty, kun pyytää anteeksi.
Hänellä oli paljon valokuvia Facebookissa, ja katselin niitä.
Ja Liubov oli huomannut, että Pekka oli käynyt tykkäämässä niistä kuvista.
Ja niin meille syntyi yhteys uudelleen Facebookissa.
No, minä kerron tätä, sinä voit sitten täydentää.
Päätettiin kuitenkin, että kun hän tulee parin kuukauden päästä Suomeen, -
niin tavataan sitten, että voidaan tutustua.
Niin hän tuli Suomeen, ja oli hanukka- juhla Oulun lähetysseurakunnassa.
Lupasin tulla sinne, niin tapaisimme siellä, -
mutta minulle nousi kuume. Liubov sanoi rukoilevansa, että pääsisin.
Kuume laski, ja menin sinne. Yksi ainut paikka oli häntä vastapäätä -
ikään kuin ylhäältä järjestettynä. Siinä me sitten istuttiin vastakkain -
ja katseltiin toisiamme kuin teinityttö ja -poika. Jotain kipinää alkoi syntyä.
Siitä se sitten käynnistyi. Me törmäiltiin toisiimme.
Ihan selvästi Taivaan Isä oli siinä mukana ja järjesteli asioita.
Törmättiin Kelalla, vapaaseurakunnan lähellä -
ja oliko poliisilaitos vai mikä? - Verotoimistossa.
Minä menin avustamaan yhtä vammaista poikaa verotoimistoon, -
niin hän oli siellä samaan aikaan. Törmättiin taas ovella.
Silloin sovittiin ensi kerran, että mennään syömään.
Siitä se käynnistyi, ja Facebookissa luki, että seurusteltiin.
Se oli joulun aikaa, ja oltiin ensi kertaa jouluna yhdessä.
Facebookissa sitten ilmoittivat, että Pekka ja Liubov ovat parisuhteessa.
Ajattelin, että voi kauhea. Tuli ensin 70 onnittelua, sitten sata.
Todettiin, että mennään ja ostetaan kihlat, ettei ihmisille tule pettymystä.
Niin me käytiin ostamassa taannehtivasti kihlat.
15. päivä tammikuuta vuonna -18, ei kun -19 merkittiin kihlasormuksiin.
Ja keväällä jo Risto Wotschke vihki meidät vapaaseurakunnassa -
kristilliseen avioliittoon 5.6.2019.
Ollaan me sellainen reilu kolme vuotta oltu yhdessä.
Mutta joku laukaisi vielä sellaisen vitsin Facebookiin, -
että kun on sellainen sanonta, että ota vaari Jumalan Sanasta, -
niin siellä luki, -
että Liubov tuli lähetysseurakuntaan ja otti vaarin sieltä!
No, niin siinä kävi.
No, se oli Jumalan johdatus, ja me ollaan jatkettu sitten -
ihan sen kotiseutulähetyskäskyn mukaan, minkä Jeesus opetti.
Hän lähetti opetuslapsia pareittain kylästä kylään ja talosta taloon: -
"Kertokaa, että Taivasten valtakunta on tullut lähelle ja julistakaa, -
että tehkää parannus, uskokaa evankeliumi ja parantakaa sairaita", -
ja niin edelleen. Sitä me ollaan tehty Liubovin kanssa eri seurakunnissa.
Meitä myös kutsutaan, ja Herra on vahvistanut Sanansa merkeillä.
Hyvin yksinkertaisesti vain se, -
että "he panevat kätensä sairaiden päälle, ja he tulevat terveiksi".
Ollaan huomattu, että tämä tapahtuu nimenomaan seurakunnassa, -
sillä nämä lahjat ovat seurakunnan, Jeesuksen Kristuksen käytössä.
Joo. Se, mitä näiden kolmen vuoden aikana on tapahtunut, -
on ihan mahtavaa ja ihmeellistä. Te todella olette toimineet näin, -
ja parantumisia ja vapautumisia on tapahtunut jo isot määrät.
Minulla on tässä vähän luetteloa, tai voisitteko avata niitä?
Minun sydämessäni on ollut pitkään, että pitää kertoa Herran teoista, -
koska Jumala on Jumala, ja Hänelle on kaikki mahdollista.
Pyydän teitä, kumpi vastaakin, täällä on tämmöinen Lumila...
Lumilan korva parani. - Ljudmila. Venäläinen tuttavani.
Hän sanoi minulle puhelimessa, että hänellä oli korvat kipeät.
Minä rukoilin, mutta sitten sanoin hänelle, -
että jos hän tahtoi, tulisin Pekan kanssa hänen luokseen rukoilemaan.
Hän antoi luvan, ja me tulimme sinne. Hän asui Oulussa.
Rukoilimme hänen puolestaan ja tunsimme,-
että Pyhä Henki oli voimakkaasti läsnä.
Kun rukous loppui, hän nousi kuin humalainen.
Hän ei pystynyt kävelemään.
Kysyin häneltä, pystyikö hän menemään sinne.
Voisin viedä hänet. Hän sanoi, että ei, hän voi mennä yksin.
Sitten hän soitti minulle ja sanoi, että oli menossa nukkumaan.
Toinen korva oli aina kipeä, ja hänellä oli leikkaus tulossa.
Toinen, terve korvakin oli kipeänä, kun rukoilimme.
Hän ei pystynyt nukkumaan kyljellään, vain selällään, -
mutta kun hän heräsi, oikea korva, joka oli ollut kipeä -
ja jonka puolesta rukoilimme, mutta hän ei tuntenut siinä mitään.
Rukoilimme, että Jumala koskettaisi, ja Jumala paransi hänet.
Hän soitti minulle ja sanoi, että onpa ihmeellistä, kiitos teille.
Sanoin: "Kiitos Jumalalle, Jumala on johdattanut."
Ja myös yksi kysta parani. - Joo, niitä on useampiakin.
Voin kertoa Anelmasta. Hän on yli 80-vuotias.
Hän tuli lähetysseurakunnasta vapaaseurakuntaan.
Me ollaan nykyisin vapaaseurakunnassa palvelemassa.
Hän sanoi rukouskokouksessa, että hänellä oli niin kipeä polvi, -
ja pyysi rukousta. Voideltiin öljyllä ja rukoiltiin Jaakobin kirjeen mukaan -
ja laitettiin kädet päälle Markuksen evankeliumin mukaan.
Puhuttiin ihan Jumalan Sanaa ja niitä lupauksia, -
että Hänen haavojensa hinnalla sinun polvesi on parannettu, -
ja Herran siunaus siihen. Hän heti koki, että kipu helpotti, -
mutta illalla hän oli tullut vielä uudelleen kipeäksi.
Hän murehti, uskaltaisiko hän vielä soittaa Pekalle ja Liuboville.
No, hän soitti. Kello oli jo 22.
Me rukoiltiin sitten puhelimessa vielä -
ja kiiteltiin siitä, että Jeesus on parantanut hänet.
Myöhemmin hän kertoi, että oli nukahtanut kolmen aikaan, -
tasan kello kolme kipu oli poistunut.
Heti aamulla, kun hänen piti mennä jalkaleikkaukseen, -
niin sieltä ei enää löytynytkään mitään, vaikka edellisissä kuvissa -
siellä oli ollut kysta. Nyt siitä ei tullut kuin vähän verta.
Lääkärit olivat ihmetelleet, ja vanhempi lääkäri tuli vielä siihen -
ja totesi, että sitä ei enää ole, ja Anelma soitti meille siitä -
kiittäen, että Jeesus on hyvä. Hän on Parantaja. - Aamen.
Teillä on myös monia kokemuksia siitä, että syöpä on lähtenyt.
Voitteko kertoa esimerkin? - Pavel Venäjältä, Kostamuksesta.
Mikä hänen vaimonsa nimi oli? - Larissa.
He olivat olleet meihin puhelinyhteydessä eri asioissa.
Pavelilla oli virtsaamisvaikeuksia, eturauhasvaikeuksia Kostamuksessa.
Hän joutui sairaalaan, ja me rukoiltiin Oulussa eri raamattupiireissä -
ja rukouskokouksissa, ja Liubov pääsi sitten käymään Kostamuksessa.
Hän meni sinne tavallaan niin kuin lähetystyöhön, -
ja toivottiin, että hän pääsisi Pavelin puolesta rukoilemaan. Oli korona-aika.
No, Pavel pääsi kotiin, ja Liubov oli todistanut hänelle.
Larissa on ortodoksi, mutta Pavel oli uskonnoton, lähes ateisti.
No, hän kuitenkin suostui rukoiltavaksi, -
ja kaikki läsnä olevat kokivat Pyhän Hengen vaikutuksen.
Pavel oli ihan ihmeissään, ja kiitteli siitä.
Meille tuli viestiä myös Ouluun, ja me kiiteltiin siitä tilanteesta.
Sitten Liubov tuli kotiin, ja tuli sellainen tieto, -
että Pavelilla oli todettu virtsarakko ihan täynnä syöpää.
Hänet jouduttiin lähettämään Petroskoihin leikkaukseen.
Niin se sitten tapahtui, ja me jatkettiin rukousta edelleen.
Ja kun Pavel pääsi Petroskoihin leikkaukseen koronasta huolimatta, -
kuvistapa ei enää löytynytkään sitä syöpää.
Se oli poissa, ja taas lääkärit ihmettelivät.
Pavel oli sanonut, että hän on Isän kädessä.
Suomessa rukoillaan, vaimo rukoilee ja ystävät kaikki rukoilee, -
niin Jumala on parantanut. Näin tämä ateisti oli todistanut.
Entinen ateisti, voi sanoa.
Mutta ajattelepa, mikä väkevä voima kertoa tällaisista asioista, -
että se oli täynnä syöpää, ja kaikki hävisi pois.
Ja ennen kaikkea hän pelastui. - Niinpä.
Hän pääsi iankaikkiseen iloon. Se on miljardi kertaa enemmän.
Sekin on hyvä, että syöpä paranee, mutta se, että hänellä on iäisyys...
Nimenomaan. Isän tarkoitushan on vetää meitä Jeesuksen yhteyteen.
Nimenomaan, tekemällä hyvää. - Aamen.
Pavelilta otettiin kuitenkin yhdeksän biopsiaa, solunäytettä.
Sitten hänet lähetettiin kotiin Kostamukseen.
Kun tieto siitä tuli, me hypättiin ja riemuittiin, että kyllä Herra on hyvä.
Hän on totisesti hyvä. Kaikki näytteet olivat puhtaita. - Aamen.
Tämän tekee Jeesus. - Teillä on todellakin paljon näitä.
Glaukooma on parantunut. On iso luettelo.
Ja myös näköhermo. Hermot on yleensä aika vaikeita juttuja.
Lääkärit eivät voi tehdä niille mitään, mutta Jumala voi.
Sekin oli yksi pieni rukouskokous vain. Liubov näki valon tämän henkilön -
toisen silmän kohdalla, jonka hermoissa oli erityisesti vikaa.
Valo lankesi siihen silmään, ja jälkeenpäin tuli todistus: -
ei löydy enää, kaikki on kunnossa. - Mitäs raamattuleirillä tapahtui?
Joo. Venäjän ja Ukrainan välinen sota oli juuri syttynyt, -
ja oli vaikea tilanne. Siellä oli noin 20 henkilöä, ja me ylistettiin.
Ihmisiä oli ympäri Suomea, Etelä- ja Keski-Pohjanmaalta.
Ylistettiin ja laulettiin sitä Juudan Leijona -laulua.
Minäkin lauloin sitä seisaallaan ja kädet kohotettuina.
Yllättäen minut nostettiin niin kuin Hengessä ylös.
En tiedä, olinko ruumiissani vai en, mutta sinne minut nostettiin ylös, -
ja katselin tätä maailmaa korkealta.
Kauniit järvet ja purot, kaikki oli niin kohdallaan, -
ja ylistyslaulu soi siinä salissa.
Ja siinä oli, että "kansat aamuvarhaisesta iltahämärään -
ja kaikki pyhät enkelten kanssa", -
mutta sitten yllättäen laskeuduin sellaiseen laajaan laaksoon.
Siellä oli sellaisia jyrsijöitä, pieniä elukoita. Nimitin niitä rotiksi.
Ne näykkivät, tönivät ja purivat toisiaan ihan hirvittävän paljon.
Miten voi olla niin inhottavan näköistä, kun purraan toisia hermostuneesti.
Sitten yllättäen idästä lähti aurinko nousemaan, -
mutta se ei ollut aurinko, vaan käsitin, että se oli Kristuksen valo.
Kun se lankesi siihen laaksoon, kaikki ne rotat lankesivat kasvoilleen -
kädet silmillä, ja ne olivat niin häpeissään kuin olla ja voi.
Ne häpesivät omaa käytöstään. Se näky loppui siihen.
Mehän puhutaan, että on tulossa maailmanlaajuinen herätys.
Suomesta lähtee herätys Eurooppaan. Minäkin olen saanut sellaisen näyn.
Voidaanko ajatella, että silloin kun tulee herätys, -
niin Jumalan voima valtaa kaikki nämä alla olevat riitelevät ihmiset, -
tässä oli rotat, jotka ovat taistelleet ja tapelleet Ukrainassa kuka missäkin?
Ne ovatkin häpeissään ja pyytävät anteeksi. Onko näin?
Joo. - Näin me ollaan se ymmärretty.
Olin arka kertomaan siitä, mutta olen parissa seurakunnassa jo kertonut.
Olen seurannut, mistä se johtuu. On sosiaalinen media, -
ja uskovatkin riitelevät keskenään jostakin pikkusanoista, -
ja kansat, kansakunnat ja eri kieletkin riitelevät keskenään.
Se on juuri tällainen tilanne, että sitten kun Kristus valaisee...
Me emme tee sitä herätystä itse, vaikka me sitä rukoilemme -
ja pyydämme, mutta kun Kristus-valo lankeaa meidän sydämiimme, -
se saa aikaan todellisen katumisen. Kyllä meitä hävettää siinä tilanteessa.
Miksi minä sanoin kaverille noin ja miksi minä puutuin -
siihen pieneen sivuseikkaan teologisessa kysymyksessä?
Sitten me olemme Kristus-kalliolla, ja Hän valaisee meitä. - Kyllä.
Roomalaiskirjeessä sanotaan, että me olemme kaikki syntiä tehneet.
Kaikki ovat tuomion alla.
Jos ei olisi Jumalan hyvyyttä ja armoa, me emme selviäisi. - Joo.
No, teillä on kokemusta siitäkin. Moni on kysynyt, voiko ihminen,-
joka on koomassa, vielä pelastua. Sinulla on siitä kokemus.
Joo, se oli sellainen kaveri, Raimo, Rami nimeltään.
Me olimme aikaisemmin keskustelleet hänestä. Hän antoi nuorempana -
elämänsä Jeesukselle saunan lauteilla, mutta meni maailmaan.
Kaksi viikkoa ennen kuin hän sai aivoinfarktin, -
yritin hänelle kylään tarkistamaan, mikä hänen tilanteensa oli.
Hän oli kuusikymppinen kaveri. Hän joutuikin yllättäen sairaalaan.
Hän asui silloin yksin ja kerkesi olla monta tuntia lattialla pitkällään.
Emme ehtineet heti sairaalaan, -
mutta sitten meidät päästettiin sinne rukoilemaan.
Aikaisemmin oli kerrottu henkilöstä, joka meni ateistina koomaan, -
selvisi siitä ja nousi uskovaisena, koska kuuli koomassa ollessaankin -
meidän puheet ja rukoukset, sisäinen ihminen kuulee.
Mutta Raimo ei herännyt kuolleista eikä reagoinut enää mitään.
Rukoilin ja kerroin evankeliumia ja varmistin, mikä hänen tilansa oli.
Pyysin: "Vastaa jotenkin, otatko Jeesuksen vastaan, -
hyväksytkö Jeesuksen Pelastajana ja syntien sovittajana?"
Pidin häntä kädestä, mutta mikään ei värähtänyt. Hänellä oli happiviikset, -
hänen hengityksensä pelasi, ja suu näytti jotenkin toimivan.
Hän niin kuin kakisteli niin, että nielaisi välillä limaa.
Sanoin, että anna joku merkki. Silloin hän puhalsi. "Huh."
Hän ilmaisi hengityksellä: "Minä otan Jeesuksen vastaan."
Kolme kertaa varmistin, että onko se totta. "Huh." - Aamen.
Niin me kiitettiin, että Jeesus, Sinä olet Pelastaja.
Otit Raimon omaksesi viimeisellä hetkellä niin kuin ristin ryövärin.
Ja Liubov näki Raimon jalkopäässä -
sellaisen enkelin, jolla oli kultaiset, hohtavat hiukset, -
tavallaan niin kuin vastaanottamassa.
Meillä on noin 1,5 minuuttia aikaa. Voitko sanoa ihan lyhyesti, -
miksi meidän kannattaa uskoa Jeesukseen? Mikä on tärkeintä?
Sinä voit lyhyesti rukoilla sen jälkeen. - Jeesukselle on kaikki mahdollista.
Jos uskomme Jeesukseen, Hän ei koskaan petä eikä jätä meitä.
Jeesus on elämämme tarkoitus.
Aamen. Pekka voisi vielä lyhyesti rukoilla tähän.
Joo, rakas taivaallinen Isä, olemme keskustelleet Sinun teoistasi, -
sillä Sinä olet hyvä. Me ylistämme, kiitämme ja riemuitsemme siitä, -
että tänä päivänä Sinä olet Poikasi Jeesuksen ja Pyhän Hengen kautta -
läsnä kaikissa. Pyhä Henki, kirkasta nyt katselijoille, -
kirkasta Sinun tekosi. Sinä menit ristille ja pelastit.
Sinun verihaavojesi kautta meidät myös parannetaan.
Kiitämme siitä mahdollisuudesta, että koskaan ei ole liian myöhäistä.
Kiitämme, Isä, siitä, että Sinä vedät ihmisiä pelastukseen Jeesuksen luo, -
sillä ainoastaan Jeesuksen kautta me saamme iankaikkisen elämän -
ja pääsemme, niin kuin olen aikaisemmin kertonut...
Niin kuin Helena on kalliisti Jeesuksen verellä ostettu, -
niin myös sinä, rakas katsoja, saat ottaa Jeesuksen vastaan.
Ota se jo tänään. Isän, Pojan ja Pyhän Hengen nimeen. Aamen.
Aamen. Kiitos tästä mahtavasta, koskettavasta rukouksesta -
ja kiitos Liubov ja Pekka näistä kahdesta ohjelmasta.
Minusta siinä tuotiin esiin sitä evankeliumin ilosanoman ydintä, -
että sittenkin on aina toivoa. - On.
Ja me saamme julistaa elämää Hänen nimessään. - Aamen.
Kiitos. Ja te olette vielä niin nuoria, että te vielä monen ihmisen kohdalla -
pysähdytte ja pyydätte Herran siunausta. - Kiitos.
Hyvä TV7:n katsoja, olet katsonut Herätysliikehdintä-ohjelman.
Itseäni rohkaisee ja ilahduttaa, kun saan kuulla erilaisilta vierailta, -
mitä Jumala on heidän elämässään tehnyt.
Jos sinäkin koet tämän sarjan itsellesi iloa antavaksi, -
lähde tukemaan näiden ohjelmien tuottamista. Kiitos lahjastasi!
Tekstitys: Anni Lähteenmäki