ANDLIGA VERKLIGHETER
Shalom. Jag heter Ephraim Frank och kommer från Israel.
I förra avsnittet diskuterade vi andliga verkligheter.
Vi såg att den som vill tillbe Fadern måste göra det i ande och sanning.
Vi måste hålla våra inre ögon och öron öppna -
för att kunna se och höra i den andliga sfären.
Bland Andens gåvor finner vi urskillningens gåva.
Vi har alltså fått viss hjälp för att urskilja -
vad i den andliga världen som påverkar oss.
Vi började från början, med skapelsen -
och upptäckte att skapelsens upphov var Jeshua, Jesus.
Vi läste Uppenbarelseboken 3 om församlingen i Laodicea.
I begynnelsen var Ordet, Han kallades Ordet.
Det är Hans eviga namn.
Jeshua är densamme i går, i dag och i evighet.
Han är uttrycket för Guds rike, för Guds rike, säger Paulus -
är rättfärdighet, frid och glädje i helighetens Ande.
Så när vi fortsätter med skapelsedagarna, så kom ihåg -
att det vi ser i själva verket är Jeshua.
Vi ser Honom i Hans andliga dimensioner -
som Ordet, som Ljuset -
och Ljuset fick ett namn, nämligen "dag".
En dag utan slut, en evig dag.
Samma sak med Ljusets väsen - det upphör aldrig.
Snart kommer vi att förstå -
att Ljuset det talas om där i begynnelsen är Guds rike -
genom Hans Son, Jeshua, som är Herre i det riket.
Allt är skapat i Honom, genom och till Honom. Alla herradömen -
makter och väldigheter - allt! Ingenting existerar utanför Honom.
Vi måste hålla våra andliga ögon öppna, för detta är inget fysiskt.
Ett exempel som hjälper oss förstå vad det är vi ser i det osynliga:
Om vi släckte alla lampor, vad skulle vi då se?
Det finns ingen sol, inga stearinljus - inget naturligt ljus alls.
Vi skulle inte se ett dugg.
Visst finns det saker omkring oss som vi kan känna och röra vid -
men vi ser dem inte.
Men om vi tänder, vad ser vi då?
Någon kanske ser ett bord, stolar, människor -
men vi ser det egentligen inte.
Det vi ser är ljusets osynliga sfär -
som reflekteras i det som förut låg i mörker.
Samma sak med det andliga ljuset.
Det går inte att se ljus i ljus.
Man behöver något som är raka motsatsen för att kunna se det.
Här ser vi Elohims, Guds, fantastiska förmåga!
Han säger att Han skapade mörkret.
Var det Lucifers fel? Nej.
Han var själv skapad.
I sin suveränitet visste säkert den Allsmäktige -
vad Lucifer var kapabel till -
och att han ägde potential till stolthet och självrättfärdighet.
Att han skulle falla och få en natur som var Guds raka motsats.
Så för att kunna se Skaparens väsen, Hans nåd, kärlek och ömsinthet -
behövs en kontrast.
Detta kanske låter som mina egna tankar och inte den Helige Andes -
så vi skyller inte på Honom, men ungefär så behöver vi se på det -
på grund av Guds yttersta suveränitet över allting.
Ingen kan lura Honom, varken Lucifer eller de andra änglarna.
Han visste precis vad som hände, allt styrs av Hans vilja.
Men vi behöver betrakta allt ur Guds perspektiv -
och när vi vandrar genom skapelse- dagarna kommer det att uppenbaras -
för oss hur denna osynliga sfär, Guds rike, ser ut -
utifrån Faderns person.
När vi nu fortsätter på vår resa, försök hålla i minnet de bilder -
jag gav av den första och andra dagen:
Det gula - "ljusets andliga vatten".
Jesus talade ju om det levande vattnet som strömmade ur Honom...
Det är detta levande vatten i Jeshua som är ljuset -
och det eviga livet.
Den gula sfären är livets och ljusets andliga sfär = dag.
Som en kontrast till detta finns det andliga mörkret.
Där finns inget vatten alls, det är en torr plats.
Vid ett visst tillfälle drev Jeshua ut onda andar -
och andarna hade drivit ut mannen "i ödemarken".
Där har vi den torra, andliga sfär som kallas "mörker".
Där finns inget liv.
Där bor de andliga väsen vi kallar Satan, Lucifer, fallna änglar -
begrepp vi använder om de väsen som bor i den sfären.
De är på alla sätt ljusets raka motsats -
och är vända mot, blickar ner mot de djupa, andliga vattnen -
som en möjlig boning. De behöver dessa vatten -
men saknar möjlighet att komma ner i dem - än.
Men de kommer att göra det i takt med att skapelseprocessen fortlöper.
Vi har alltså den första skapelse- dagen med dess dag och kväll.
Den andra dagen skapades som sagt valvet, fästet -
då Skaparen skilde ljusets andliga sfär från mörkrets -
och kallade det valvet för "himmel".
Nu har vi tre sfärer, som jag målade upp i förra avsnittet.
Nu fortsätter vi i Skriften, Guds Ord -
Jeshua i Hans andliga manifestation som Ordet.
1 Mos. 1:9: "Gud sade: 'Vattnet under himlen -
skall samlas till en enda plats -
så att det torra blir synligt. Och det skedde så."
Vad är det vi ser nu?
Kom ihåg det mörkblå, djupet under himlen.
Vattnet under himlen - "djupet".
"Här", säger Gud, "samlar jag de andliga vattnen och skapar jorden."
Något får fysisk gestalt.
Jorden och dess hav.
Vers 10: "Gud kallade det torra land -
och vattensamlingen kallade han hav."
Ordet för "hav" här är inte detsamma som "vattnet".
"Och Gud såg att det var gott."
Denna tredje dag, under himlavalvet, under mörkrets andliga sfär -
som blickade ner mot vattnet, skapar Gud jorden genom Jeshua.
Än så länge finns bara torr mark och naturliga "hav" -
eller åtminstone en stor vattensamling -
för enligt många evolutionister fanns det bara en enda landmassa.
Gud samlade jorden till en enda landmassa i havet.
Vi vet inte exakt hur detta såg ut, men där fanns floder.
Här har vi den vackra jorden, omsluten av ett andligt mörker -
men vattnet har blivit jorden och dess "vattensamlingar".
På den tredje dagen hände en annan intressant sak.
1 Mos. 1:11-12 "Gud sade: 'Jorden skall frambringa grönska -
och fröbärande örter efter sina slag och träd som efter sina slag -
bär frukt med frö i sig skall växa upp på jorden.' Och det skedde så.
Jorden frambringade grönska, fröbärande örter efter sina slag -
och träd som efter sina slag bär frukt med frö i sig.
Och Gud såg att det var gott."
Kom ihåg att valvet, fästet, som skapades den andra dagen -
kallade Gud inte "gott" - av en viss orsak.
Den tredje dagen skapade Han jorden, men även grönskan.
En fråga:
Hur kan grönska överleva utan vare sig sol, måne eller stjärnor?
Här påminns vi om den första dagen, när Gud skilde ljuset från mörkret.
Det hade Han inte gjort innan dess. Det skedde först den andra dagen.
Men denna tredje dag har vi ett litet problem -
därför att växterna kan inte leva utan sol, måne och stjärnor.
"Gud måste ha gjort ett under och hållit dem vid liv."
Men låt oss se på en annan aspekt av växtlivet.
nämligen fröet.
Alla vet att det inuti varje frö finns ett litet embryo till liv.
Det livet kommer ur Skaparens ord -
och blir en exakt kopia av moderplantan.
Så i Guds ögon, Han som känner både början och slutet -
liksom varje lantbrukare känner både början och slutet -
vet att det lilla fröet till slut kommer att bli en stor växt.
En ek, exempelvis. Från början bara ett litet ekollon...
Det enda Gud behövde plantera i det skedet var frön.
Ett frö av varje sort.
Han visste att av det lilla ekollonet skulle det bli en stor ek -
med miljontals nya små ekollon, som under rätt förhållanden -
skulle växa till ekar med ännu fler ekollon osv. -
ur ett enda frö - ett ekollon.
Så var det i början.
Elohim planterade i jorden allt som behövdes för -
allt växtliv som börjar växa när förhållandena är de rätta.
När Han är färdig med processen.
Detta är viktigt att förstå för oss naturliga människor.
I 1 Kor. 15 skriver Paulus om den "naturliga" människan -
som skapades av stoft från jorden och fick liv inblåst i sig.
Men den naturliga människan, skriver han -
såddes i jorden.
Det man sår är inte detsamma som det som växer och som man skördar.
Vi ska se närmare på 1 Kor. 15 i ett senare avsnitt.
För att förstå frö-principen -
hur Guds Ord kan koncentreras i ett enda frö -
och var än det talade Ordet tränger in -
det är vad det blir, och blir smort med samma Ord.
Det försvinner aldrig.
Guds förbund med Abraham, Isak och Jakob slöts genom ett Ord -
av ett evigt Ord, av Jeshua -
som en smörjelse över dem och deras "frön", deras avkomma.
Smörjelsen följer Ordet generation efter generation.
Det förblir detsamma och förändras aldrig.
Samma sak här i början, i presentationen av fröet -
den tredje dagen.
Och därmed blev det "afton och morgon...den tredje dagen."
Gud sa: "Varde på himlavalvet ljus som skiljer dagen från natten.
De skall vara tecken som utmärker särskilda tider, dagar och år -
och de skall vara ljus på himlavalvet som lyser över jorden."
Och det skedde så.
Var placerade Gud solen, månen och stjärnorna?
På himlavalvet - den sfär, den plats -
som åtskilt det övre, andliga ljuset -
från mörkrets andliga sfär.
Ljusets andliga sfär och mörkrets andliga sfär - vad fanns mellan dem?
Himlavalvet. Där satte Han solen, månen, planeterna, galaxerna...
Allt satte Han på himlavalvet.
Låt oss se perspektivet här.
Hur stor är jorden i jämförelse?
Och hur stor är mörkrets sfär jämfört med ljusets?
Jesus sa i Joh. 8:23 "Ni är nerifrån, jag är ovanifrån."
Jeshua kom från livets övre vatten och vi från de lägre -
alltså vattnen under himlavalvet.
Här finns en åtskillnad mellan den övre och den undre sfären -
men se på vidden av himlarymden! Universum!
Kommer vi någonsin att finna slutet på universum?
Kommer vi att kunna ta oss ända dit?
Hur stora är vi, du och jag, i detta gigantiska universum?
Och ändå sträcker sig Guds rike bortom universum, bortom galaxerna -
någonstans i ljusets andliga sfär, bortom himlavalvet.
Här är vi på det lilla klot som kallas jorden -
med en atmosfär av andligt mörker.
Följer man de olika stegen här kan det upplevas smått skrämmande.
att befinna sig här på jorden, omgiven av andligt mörker.
Men det är så det är. MEN -
Jeshua kom till den här jorden för att omintetgöra djävulens alla verk -
allt han planerar och allt han gör.
Jeshua kom för att omintetgöra det.
Vi ska se närmare på de skriftställena lite längre fram.
Den fjärde dagen.
1 Mos. 1:17-18: "Gud satte dem på himlavalvet till att lysa över jorden -
till att HÄRSKA..." Det hela är reglerat enligt lagar och -
förordningar i himlaljusens styre.
De har fått en ställning där de ska härska över dag och natt -
och över allt som växer i denna naturliga sfär.
Vers 18: "...och till att skilja ljuset från mörkret."
Här handlar det inte om andligt ljus eller mörker -
utan om naturliga dagar och nätter.
"Och Gud såg att det var gott."
Liksom Jeshua använde liknelser, så hämtar Gud -
exempel på andliga verkligheter från den naturliga världen.
Så när du studerar Jeshuas liknelser eller andra exempel -
så tänk på att Han ofta uppenbarar andliga ting.
Andliga verkligheter.
Även angående denna fjärde dag såg Gud att det var gott.
Vers 19: "Det blev afton och det blev morgon den fjärde dagen."
Sedan sa Gud: "Vattnet skall..." Här syftar han alltså på haven...
"Vattnet skall vimla av levande varelser."
Ordet här är faktiskt "reptiler".
Så det var väl dinosaurierna och de tidigaste reptilerna.
Här finns stöd för tanken på reptiler. De kom ur vattnet.
"...och fåglar skall flyga över jorden under himlavalvet."
Vers 21: "Och Gud skapade de stora havsdjuren och alla levande -
varelser som rör sig i vattnet och som vattnet vimlar av -
alla efter deras slag, likaså alla -
bevingade fåglar efter deras slag. Och Gud såg att det var gott."
Allt detta skapades ur haven. Här säger evolutionisterna: -
"Låt oss plocka ner detta i detalj, återvända till havet -
till amöborna och få dem att utvecklas till människor."
Om de studerade ögat skulle de inse att det finns en Skapare bakom allt.
Men det är som Skriften säger: Som du tror, sådan blir du.
Vad vi än tror på blir vår verklighet.
Eller som aposteln sa: Det vi dyrkar blir vår ära.
Det blir ett med oss.
Så om vi dyrkar Gud och hans Ord och Sanning, Jeshua -
så kommer Hans natur och Hans liv att uttryckas i oss.
1 Mos. 1:23 "Och det blev afton och det blev morgon...den femte dagen."
Vers 24 (den sjätte dagen): "Gud sade: JORDEN skall frambringa..."
Här är det inte längre vattnet som "frambringar", så nu börjar -
evolutionsteorierna rasa samman.
Det som skapades ur vattnen kan omöjligt mutera till -
till det som Gud skapade ur marken.
Här ser vi en hur Guds Ord utvecklas inom ramen för skapelseprocessen.
Allt hämtar sin natur ur Ordet.
Därför är det vi sysslar med inom genetiken i dag väldigt farligt -
för om vi börjar ändra i livets genetiska koder -
kommer det att leda till död och inte till liv -
eftersom vi har ändrat i Ordet.
Bibeln säger att vi inte får ändra något i Skriften -
därför att då blir resultatet inte liv, utan raka motsatsen.
Ett annat aktuellt exempel:
I dag vill man förändra t. ex. vete -
genom att ta bort eller lägga till olika saker -
för att, tror man, göra säden -
mer motståndkraftig, hållbar och lönsam.
Men nu har man upptäckt att dessa förändringar -
faktiskt är skadliga för människokroppen.
Det är på väg att bli giftigt.
Det finns många studier gjorda av vete som du själv kan kolla upp.
Vetet, som är tänkt att vara livets bröd -
är på väg att bli ett gift.
Varför? Därför att vi har förändrat dess genetiska sammansättning.
Vi har förändrat dess gudagivna syfte -
och detsamma gäller Guds Ord.
Vi måste passa oss för att ändra i Ordet.
Alla måste vi vara uppmärksamma här.
Alla måste vi akta oss för under- visning som inte följer Guds Ord.
Alla ser vi bara delvis, som i en suddig spegel.
Ingen har hela sanningen.
Och skälet till det är att vi fortfarande lever i "köttet".
Aposteln Paulus säger att synden bor där.
Så risken att synda är oss lika nära -
som huden på vår kropp.
Mycket, mycket nära.
Därför måste vi hålla ögonen öppna för den andliga sfären -
och se Jeshua.
De vi är, hela vår identitet, är knuten till -
vår förståelse av och kunskap om vem Han är.
Han representerar vår himmelske Far.
Hans natur är densamme som Faderns -
liksom vår!
Men vi har ett problem.
Synden bor fortfarande i oss och påverkar oss.
Men Paulus skriver att det inte längre är jag som gör detta -
utan synden i mig - men det får inte bli en ursäkt!
Han ville visa att han trodde på evangeliet -
och att han hade en ny identitet i Messias.
Det ska vi komma ihåg.
Skälet till att jag går igenom detta så pass långsamt -
är att vi ofta brister i kunskap om vår sanna identitet.
Vår sanna identitet är att vi är vår himmelske Faders avbild.
Så när du tittar dig i spegeln, så försök att se bortom det fysiska.
Se på Jeshua, Han är din identitet.
Han är din spegel, den du ska likna.
Men vi behöver lära känna Honom, för Han uppenbarar vilka vi är -
som Hans söner och döttrar.
Men vi måste kunna skilja mellan andarna.
Vi fortsätter med den femte dagen.
De flesta av oss har fått lära oss om dessa levande skapelser:
Djuren på marken... 1 Mos. 1:25:
"Jorden skall frambringa varelser efter deras slag, boskapsdjur -
kräldjur...efter deras slag..." Hundratusentals djur och kryp -
och återigen: "Gud såg att det var gott."
Mänskligheten, Adam, var fortfarande inte skapad -
så i slutet av den sjätte dagen säger Gud:
Vers 26: "Låt oss göra människor till vår avbild -
till att vara lika oss. De skall råda..."
Ordet här betyder "härska", "råda över".
Människan skulle råda över alla levande varelser från femte -
och sjätte dagen, men skulle inte råda över sig själv!
Mannen och kvinnan skulle heller inte råda över varandra.
Det skulle Gud göra.
Mycket viktigt!
För efter att vi blev frälsta och slapp ut från mörkrets sfär -
genom evangeliet om Jesu död -
förde Gud oss tillbaka till hur det var från början.
Gud skulle vara den främsta maktfaktorn.
Detta var en del av förbannelsen efter det att Eva trotsade Gud -
att mannen skulle råda över kvinnan.
Det var en förbannelse som vi inte borde leva kvar under.
Vi borde älska och acceptera varandra -
som Skaparen accepterar oss.
Adam och Eva var redan från början lika Gud -
och fick i uppdrag att råda över allt skapat.
Hur var det då tänkt att fungera?
De var lika sin himmelske Fader och hade kärlek, glädje, frid -
tålamod, vänlighet... Alla goda egenskaper fanns i dem.
som Guds avbilder.
Skapelsen och alla levande varelser fick kärlek av dem.
Där fanns inget hat, inga övergrepp - ingenting sådant.
De älskade allt som levde, men inte bara det.
De hade gemenskap med Skaparen, en inre sådan -
som i sin tur skapade ljus i dem - ljus från riket i den övre sfären.
De blev en kanal för livet och ljuset som strömmade ur dem -
precis som hos Jeshua. Livet flödade ut ur dem.
så att Skapelsen i de mörka vattnen, genom Adam ...
Adam skänkte ljus åt mörkrets rike.
Adam var världens ljus, mannen och kvinnan -
eftersom de levde i gemenskap med Skaparen.
De levde i sanningens Ande, och livets flod strömmade genom dem.
Men när de trotsade Gud var det som om en dörr stängdes.
Deras hjärtan blev mörka.
De hamnade under mörkrets rike, det omgav dem på alla sidor.
Men om de fortsatt öppna sig för ljuset, vad hade hänt med mörkret?
När Eva gick fram till kunskapens träd på gott och ont -
vem väntade där?
Gud hade sagt att de gärna fick äta av ALLA träd i lustgården.
Alla träden var vackra och bar god frukt.
Men ett träd hade Gud sagt att de inte fick äta av.
Men det gjorde de ändå.
Eva såg att trädet var gott, precis som Gud hade sagt -
men just det trädet hade Han förbjudit dem att äta av.
"Då kommer ni att dö."
Vad för slags död var det?
Döden innebar frånvaro av liv.
De hade redan livet och ljuset inom sig.
Men när de trotsade Gud, vad var det som faktiskt dödade dem?
Det var olydnaden.
Det var inte själva trädet eller dess frukt som dödade dem.
Det var olydnaden, för det trädets kännetecken är olydnad -
stolthet och självrättfärdighet.
Det var den frukten de åt - olydnadens frö.
Det var därför de dog.
De dog i förhållande till Herren -
och hamnade under en en annan andlig sfärs makt.
Och där befinner sig större delen av mänskligheten fortfarande i dag.
Vi står fortfarande under dess påverkan -
trots det som Fadern gjorde genom Jeshua:
Befriade mänskligheten genom Hans död på korset.
Men den är ännu inte helt fri. Bara en liten del är fri.
Men även dessa få kämpar mot denna påverkan nästan dagligen.
Men det finns en lösning, och den ska vi titta vidare på nu.
Låt oss återvända till Edens lustgård.
Ni känner alla till berättelsen -
jag ska inte LÄSA så mycket, det kan bli långtråkigt för er.
Jag har två träd framför mig här, de påminner om det i alla fall.
Adam och Eva var i grunden ett i sin vandring med Gud.
Men så en dag fick hon se ormen.
Det hebreiska ordet här är "nachash" -
som kan översättas med "orm" eller "den glänsande".
Enligt NT förkläder sig Satan till "den glänsande" -
en "ljusets ängel".
Så det är möjligt att Satan dyker upp här som denne "ljusets ängel" -
och bedrar Eva.
Vad sa han till henne?
"Har Gud verkligen sagt...?"
Han ville med andra ord få henne att tvivla.
Locka henne till otro.
Detta är några av de första andar som kommer från -
den demoniska, mörka sfär: tvivel och otro.
Många gånger när vi hamnar i svårigheter och börjar samarbeta -
med denna andra natur, krokar vi faktiskt arm med Tvivel och Otro -
som bara är två av dessa andar.
De vill dra oss från tron genom att säga: "Har Gud verkligen sagt...?"
Jeshua frestades på exakt samma sätt.
Frestades att betvivla Guds Ord.
Men Satan måste också hjälpa henne att tänka efter.
Därför säger aposteln Paulus åt oss att bryta ner tankebyggnader -
och allt som förhäver sig över kunskapen om Gud -
och varför vi behöver den kunskapen för att inte bli lurade.
Förstår vi inte och inte kan bedöma våra egna tankar börjar vi -
tvivla på Guds Ord och hamnar i samma knipa som Eva.
Satan gav henne andra tankar som t. ex. "Ni skall visst inte dö!"
Eva trodde honom och tog och åt.
Och själva gör vi det nästan dagligen -
ofta utan att ens vara medvetna om det.
För vi missar att blicka in i den andliga sfären.
Vi har inte sett hurdant det ljus är som vi blivit födda av -
och mörkrets innersta väsen.
Ljuset och mörkret kämpar inom oss.
I 1 Johannes brev står det att om vi säger att vi inte har synd -
bedrar vi oss själva, för synden verkar i vårt kött.
Den mörka andliga sfär som omger oss och som vi såg -
växa fram redan då från begynnelsen -
och som omslöt de djupa vattnen där jorden formades...
Den sfären finns där, men vi ser den inte och är inte medvetna om den.
Både Jesaja och Hosea skriver att Guds folk förgås av brist på kunskap.
Och på ett annat ställe står det ungefär att "helvetet slukar oss".
Inte alla våra psykiska och känslomässiga problem -
beror på oss själva. De kan bero på påverkan från det andra riket.
Vi skyller inte på rätt rike.
Ofta orsakar Satan något som han ger oss skulden för.
Han vill att vi ska känna förkastelse och hamna under påverkan från -
detta andra och tro att det kommer från oss själva.
En hel del psykologer börjar inse i dag att många av -
av våra rädslor och fobier inte beror på den som sitter framför dem -
utan att det har funnits andra influenser under personens liv -
eller hos tidigare generationer, och nu kommer allt fram -
i form av obehag i känslolivet, i psyket och/eller i kroppen.
Det visar sig så, eftersom det framkallar död istället för liv.
Av det som händer här i början lär -
vi oss att Satan inte är särskilt originell.
Han försöker locka oss till otro, alltså tvivla på Guds Ord.
Hör här vad Satan säger till Eva:
3:5 (eng.): "Ni kan bli som Gud."
"Ni kan bli som Gud."
Tänk att kunna bli som Gud!
Om vi ändå kunde bli som Gud och veta allt!
Det vore fantastiskt!
Hur blir man något som man redan är?!
Adam och Eva förstod inte sig själva och -
insåg inte att de redan var som Skaparen.
Hade de insett det skulle de inte ha frestats att bli lik något -
de redan liknade.
De behövde utveckla sin verklighet utifrån kunskapen om Skaparen -
och vandra vidare med Honom.
De var redan lika Honom.
Förstår du bedrägeriet?
Vi säger att vi är födda på nytt till Skaparens avbild genom Jeshua.
Jeshua är det livet, den avbilden, den likheten.
Kämpar vi fortfarande för att bli lika Kristus, lika Gud?
Inom filosofin som min fru och jag var inne i -
fick vi båda lära oss att vi borde bli Kristuslika.
Vi såg alltså till något som var perfekt och vackert och gott -
och strävade efter att bli sådana.
Vi fick lära oss om alla dygder och satsade allt på att bli sådana.
Vår stora önskan var att bli rättfärdiga genom denna filosofi.
Vi brottades med det, med något som vi inte visste fanns inom oss -
och som kallas syndens makt.
Aposteln Paulus använde sig själv som exempel på detta i Rom. 7.
Rom 7:19: "Det goda som jag vill..." Han gjorde det inte!
Eva stod inför denna frestelse: "Ni kan bli som Gud."
I dag använder de en annan term: "Ni kan bli som Kristus."
Det är en fullständig förnekelse av det vi redan är som Guds avbilder.
Vi behöver bara lära känna Honom för att upptäcka vilka vi själva är.
Men då måste vi inse vad det är i den andliga sfären som -
påverkar oss och vad vi ska göra åt det.
I nästa avsnitt ska vi börja se närmare på vissa skriftställen -
som kan hjälpa oss att utveckla en andlig känslighet och kunna se -
se skillnaden mellan livets träd och kunskapens på gott och ont.
Mellan livets och ljusets rike -
och mörkrets.
Då kan vi urskilja vad som är riktigt varje stund, varje sekund -
och varje dag, särskilt i umgänget med andra.
Så mycket händer oss varje dag som kan få oss att lyda -
och bli påverkade av det andra riket och dess natur -
utan att vi ens är medvetna om det, och det dödar oss.
Och nu har Gud kommit till oss med liv genom Jeshua -
och kunskapen om Honom och minnas vem Han är -
från begynnelsen. Han var begynnelsen.
Han är Ordet.
Han är ljuset och det ljusets innersta väsen.
Han är den enda vägen Gud har gett oss -
till att bli mogna barn åt den levande Guden.
I Rom. 8 står det att skapelsen våndas och väntar på Guds barn.
Men vi behöver växa upp och lämna barnstadiet.
Vi måste mogna som Skaparens avbilder.
Dagligen.
Skaparen erbjuder oss alltid möjligheter.
Satan orsakar inte våra omständigheter.
Det är Gud som gör det, för att vi ska lära oss att vandra i Anden -
mitt i dessa omständigheter, vända oss till Honom i Andens kraft -
och leva ut Hans rike i våra liv.
Vad bad Jeshua?
"Vår fader, du som är i himlen. Låt ditt namn bli helgat.
Låt ditt rike komma på jorden SÅSOM i himlen."
Fadern har inga problem i det himmelska.
Problemen finns här på jorden.
Människan skulle råda över jorden -
och sprida livet och ljuset och Guds rike här.
Det står om Adam att han var "son till Gud" (Luk. 3).
Adam, son till Gud.
Men Adam blev olydnadens son, skriver Paulus.
Men vi som är i Messias är inte längre olydnadens söner.
Vi borde vara lydnadens söner.
Vi måste lyda Hans Ord, och inte bara sådant vi själva väljer ut -
och sedan slänga bort resten.
Vi måste med hjälp av den Helige Ande lära oss HELA Bibeln -
vad vi ska tro, för tro och lydnad hör ihop.
När vi arbetar vidare med nästa avsnitt -
och lär oss mer om ljusets och mörkrets riken -
kommer vi att se att vi befinner oss mitt ute på ett slagfält.
Vi är kastade ut i en kamp mellan den andliga sfären i oss -
och mörkrets andliga sfär runtomkring oss.
Där ska vi börja nästa avsnitt.
Vi ska titta närmare på ljuset i ljusets rike -
och på mörkrets rike.
Vi ska titta närmare på deras väsen och se om -
Skriften har någon lösning åt oss, så vi kan vandra -
genom det i ljuset till Jeshuas ära -
Han som kommit för att omintetgöra mörkrets rikes gärningar -
och en dag förgöra det helt.
Tack för att du ägnade tid åt detta med mig.
Tack också till TV7 för allt arbete med att sprida min undervisning.
Det har varit en förmån för min fru och mig att vara här i Finland.
Vi har haft det så trevligt, även om jag kan se lite dyster ut ibland.
Min fru säger till mig: "Le lite grann!"
Jag ler - på insidan!
Tack igen och Gud välsigne dig.
Jag ber gärna den aronitiska välsignelsen på hebreiska:
Herren välsigne dig och bevare dig.
Herren låte sitt ansikte lysa över dig -
och vare dig nådig.
Herren vände sitt ansikte till dig -
och give dig frid. Amen.
Tack.
Översättning: Ewa Edén-Modén