Olen Helena Penttilä.
Haluaisin tänään jakaa kanssasi Jumalan Sanaa.
Rukoukseni on, että se voisi olla sinulle lohdutukseksi, -
rohkaisuksi tai myös kehotukseksi.
Kaikkein kalleinta on, että saamme yhä uudelleen -
pysähdyttää elämämme Jumalan Sanan äärelle.
Tänään luen Heprealaiskirjeen 4. luvusta -
sen jakeesta 7.
Sen tähden niin kuin Pyhä Henki sanoo: -
"Tänä päivänä, jos te kuulette hänen äänensä, -
älkää paaduttako sydämiänne".
Tällainen Sana, 'kuulla Jumalan Sana'.
Sanoja on paljon tässä maailmassa.
Toisilla sanoilla on merkitystä ja toisilla ei.
Sanojen merkitys ja kuuleminen usein riippuu sanojasta -
tai elämäntilanteesta.
Kun Jumalan Henki puhuu ihmisen sydämelle, -
olemme aina silloin ikuisten Sanojen äärellä.
Saako Jumala antaa meille tänään tässä hetkessä kuulevat korvat?
Jumala etsii näet aina ihmisen elämänparasta ja haluaa, -
että elämämme voisi olla elettynä /eläisimme sen taivasta varten.
Jumalan Sanoilla on todella monta merkitystä, kuten äsken sanoin.
Se voi olla rohkaisu elämän- tilanteeseen, -
jossa arkana pälyilee eteenpäin eikä oikein tiedä, -
mitä elämässä tulisi tehdä.
Se voi olla varoitus silloin, kun elämä on kulkeutumassa suuntaan, -
joka voi tuoda paljon tuhoa ja ongelmia elämään.
Se voi olla lohdutukseksi silloin, kun tuntuu, -
että elämä on monin tavoin vienyt ahtaalle -
ja kaipaa jotakin sellaista, missä joku tulisi lähelle.
Joku voisi tuoda niitä Sanoja ja lohduttaa.
Elämässä on paljon tilanteita, -
joissa ihmisinä kaipaamme todella lohdutusta.
Emme vain lohdullisia sanoja, vaan sitä, että joku tulee lähelle.
Tiedämme, että hän tarkoittaa, mitä sanoo.
Kun Jumala tulee lähelle, niin on ihmeellistä, -
ettei se ole vain sanoja, vaan se lohduttaa.
Se laskeutuu ihmisen koko elämää varten.
Jumala voi toimia niin monella tapaa.
Elämä voi olla niin monien alueiden saartama.
Kun puhumme ja luemme Jumalan Sanaa, huomaamme, -
että Jumalan Sana on aina elämän saarroksien yläpuolella -
ja Jumala voi Sanansa kautta puhua niin monella tapaa.
Jotenkin tuntuu, että ehkä olet nyt elämässäsi kuin tuuliajolla.
Tuntuu, että kävelet kuin hyllyvällä suolla ja pelkäät, -
pudottaako seuraava askel sinut suon silmäkkeeseen.
Et oikein tiedä, mistä ja miten saisi apua elämäntilanteeseen.
Samalla voi kokea, että elämä voi ajautua niin ahtaalle, -
että tahtomattaankin haavoittaa myös toista ihmistä -
tai jotain lähellä olevaa.
On sanottu näin, että kun puuta ravistellaan, -
niin puu pudottaa vain omia hedelmiään.
Samoin ihmisen sydämen maljasta läikkyy vain sitä, -
mitä siellä sisällä on.
Luukas kirjoittaa luvussa 6, jakeessa 45: -
"Hyvä ihminen tuo sydämensä hyvyyden varastosta esiin hyvää, -
ja paha ihminen tuo sydämensä pahuuden varastosta esiin pahaa, -
sillä sydämen kyllyydestä suu puhuu."
Raamattu osoittaa, ettei kukaan ole niin hyvä ihminen, -
etteikö hän tarvitsisi pelastusta -
tai niin huono ihminen, etteikö hän voisi kokea pelastusta.
Vain Jeesuksen sovitus voi avata sydämiimme ja elämäämme lähteen, -
jossa voimme olla myös siunaukseksi toisille ihmisille.
Kuitenkin luimme alussa Jumalan Sanasta, -
että siinä on syvä varoitus: älkää paaduttako sydäntänne.
Silloin elämässä ollaan jonkun kysymyksen tai valinnan äärellä.
Sisäisessä maailmassa tiedät, miten sinun tulisi tehdä, -
mutta koet, että et halua tehdä niin.
Haluat tehdä oman tahtosi mukaan.
Usein silloin ihmisen sisin alkaa kovettua.
Jumalan vääristä teistä varoittava ääni -
aivan kuin vaikenee, ja elämämme ajautuu tilanteisiin, -
joissa emme enää osaa kuunnella -
Jumalan sanoja, Hänen ääntään.
Kerran kuuntelin erästä ohjelmaa.
Siinä eräs metsäalan asiantuntija puhui metsän ja puiden tuhosta.
Hän sanoi tällaisen ajatuksen, että on olemassa toukka, -
joka pureutuu puun runkoon.
Vähän ajan päästä se kaivertaa tiensä puun ytimeen.
Toukkaa sanotaan ytimennäivertäjäksi.
Puun rungon sisässä se tuhoaa -
puun sisusta. Puun sisällä kulkeva neste -
ei pääsekään enää kulkemaan, koska ytimennäivertäjä on tehnyt tuhoa.
Jonkun ajan kuluttua tuo puu alkaa kuivua -
ja aivan kuin menettää arvonsa.
Tuholainen on hyökännyt sen syvimpään olemukseen, -
keskuksen ytimeen.
Kun kuuntelin tuota ohjelmaa, -
se piti ainakin minun omalle elämälleni saarnan.
Se aivan kuin avasi sitä todellisuutta, -
että elämässä on omat vaaransa.
Sen tähden on äärettömän tärkeää se, että ihmisinä ja -
etenkin uskovina huolehdimme sisimpämme puhtaudesta.
On paljon sellaista ytimen näivertäjää, -
joka haluaa tulla sisimpämme ytimeen.
Se alkaa tehdä siellä omaa tuhotyötään, -
kunnes Pyhä Henki ei enää saa tilaa elämässämme ja sisimmässämme.
Tapahtuu loitontuminen ja paatumista Jumalan kasvojen edessä.
Se näkyy sitten myös omina hedelminään elämässä.
Tekee paljon sellaisia elämän ratkaisuja, -
jotka eivät kannakaan Jumalan siunausta -
eivätkä tuo hyvinvointia ja onnellisuutta meidän elämäämme.
Eräs ystäväni kertoi tapahtuman eräästä sunnuntaiaamusta.
Hänellä oli tapana juosta joka aamu lenkki.
Sunnuntaiaamuisin hän aina pidensi lenkkiä -
ja meni kaupungin puistoalueelle.
Puistoalueella oli myös jousi- ammuntarata luonnon keskellä.
Kun hän aamuvarhaisella siellä juoksee ja kuntoilee, -
hän näkee nuorehkon miehen seisovan jousiampumaradalla.
Hän virittää joustaan, on ottanut sen käsiinsä -
ja alkaa jännittää jousta ampuakseen nuolen kaukaiseen tauluun.
Ystäväni kertoi tuosta tilanteesta. Kun hän katseli sitä, -
niin yhtäkkiä tuli sydämeen ajatus.
Hän meni hiljaa nuorehkon miehen luo ja sanoi, -
että kuningas Daavidilla oli vain linko -
ja siihen linkoon asetettuna yksi kivi.
Kun hän linkosi sen kiven, niin Goljat kuoli, -
ja kansa sai silloin ihmeellisen vapautuksen.
Hän itsekin ihmetteli noita sanoja, -
mutta samalla tapahtui hänen vierellään jotakin.
Yhtäkkiä ampuma-asennossa oleva käsi ja jousi putosivat alas -
ja jousi putosi maahan.
Silloin tuo nuori mies katsoo ja purskahtaa itkuun.
Hän sanoo: "Mistä sinä siihen tulit? -
Mitä varten sanoit minulle juuri nuo sanat Daavidista?"
Ystäväni hämmentyi ja sanoi: "Tuli vain mieleeni, -
kun katselin sitä, kun siinä viritit joustasi ja asetit nuolta."
Silloin nuorehko mies itkultansa sanoo: -
"Tiedätkö, olen kulkenut kauan erossa Jumalasta. -
Olin nuorena elävässä uskossa. Todistin Jumalasta. -
Rakastin Jeesusta. Sitten tulivat ne elämän vuodet, -
jolloin aloin loitontua. En enää välittänyt niin rukoilla. -
Samalla en enää innostunut lukemaan Jumalan Sanaa. -
Samalla merkillinen rauhattomuus ja kylmyys valtasivat sisimpäni. -
Ei ollut enää halua lähteä kokoukseen. -
Näin minä olen näitä elämäni vuosia tässä muutamia viettänyt. -
Jotenkin olen kokenut vähän rauhoittumista ampumaan tullessani. -
Tulen sinne siksi aamulla varhain, -
että saisin olla yksin luonnon keskellä. -
Nyt sinä toit minulle tällaisen ilmoituksen."
Hän kysyi: "Tiedätkö, mihin aikaan kokous sunnuntaiaamuna alkaa?"
Hän pakkaa jousensa ja tavaransa ja sanoo: -
"Minä koen nyt, että Jumala puhuu minulle. -
Minä haluan lähteä kohtaamaan uudelleen elävää Jumalaa."
Nopeasti hän lähtee siitä tilanteesta.
Ystäväni kertoo, että kun hän juoksee kauniissa puistossa, -
hänkin on itse hämmentyneenä, miten Jumala voi olla tarkka.
Kuinka Jumala valvoo ja etsii juuri sitä yhtä ihmistä -
saadakseen hänet sisälle uudelleen siihen armoon, -
mistä on poispoikennut. Rakas ystäväni, tänään tuntuu, -
että jonkun elämässä on tällainen elämän taitekohta.
Olet kokenut elämässäsi asioita, -
joissa olet aivan kuin loukkaantunut Jumalaan ja ihmisiin.
He eivät ole kenties sinua oikein ymmärtäneet.
Kenties olet loukkaantunut, kun joku on tullut sanomaan sinulle, -
että sinunkin pitäisi palata siihen elämän yhteyteen, -
josta olet poikennut. Ystäväni, oli niin tai näin, -
mikä onkaan vienyt sinun elämäsi loitommaksi, -
haluaisin sanoja tässä lopunaikojen aatossa, -
että Jumalan rakkaus on valtava.
Jeesus ylimmäispapillisessa rukouksessa ihanasti rukoilee: -
"Etten kadottaisi yhtäkään, -
jonka olen saanut Isälle voittaa tästä maailmasta."
Rakas kuulijani, jos sinä olet se Jumalan yksi, -
joka olet nyt loitontunut pois Jumalan läsnäolosta ja läheisyydestä, -
niin voi, miten kauniisti ja lämpimästi koko sydämestäni -
haluaisin puhua sinulle.
Se armo ja rauha, minkä olet kadottanut...
Jumala ei tahdo, että elät tällaisessa tilanteessa.
Jumala ei tahdo, että olet aivan kuin sen ytimennäivertäjän, -
synnin voiman tuhon kohteena, joka tuhoaa sinua sisältä käsin.
Jumalan armo tulee nyt lähelle sinua.
Se haluaa vetää sinua sisälle parannuksen tekoon.
Kun sanotaan, että on tehtävä parannus, -
niin monet aivan kuin loukkaantuvat ja sanovat, -
että kyllä minä selviän omilla eväilläni. En minä sitä tarvitse.
Kuitenkin tiedät sisäisessä maailmassasi, -
että sinulla ei ole rauhaa Jumalan kanssa.
Sen tähden on hyvä, että saa kuulla niitä kehotuksen sanoja: -
Palaa takaisin. Palaa siihen, mistä olet pois poikennut.
Koe ja anna sydämesi ja koko elämäsi -
Kaikkivaltiaan Jumalan ihmeellisiin ja lohdullisiin käsiin.
Olen kymmenien vuosien aikana evankeliumia julistaessani -
nähnyt mitä erilaisimpia ja ihmeellisimpiä asioita, -
missä ihminen on saanut löytää elävän yhteyden.
Missä ihminen on saanut löytää myös sen todellisuuden, -
kun on loitontunut elävästä Jumalasta, Jumalan armo tulee lähelle -
ja tuo uudelleen sen anteeksiantamuksen niin lähelle, -
että siihen voi sisäisesti tarttua ilman pelkoa ja epäilystä.
Olin kerran seurakunnan toimistolla eräällä kokousmatkalla.
Sain sinne puhelinsoiton.
Siellä eräs nainen pyytää, voisiko hän tulla keskustelemaan -
oman elämänsä ikuisuusasioista.
Totta kai lupasin ja sovimme, mihin aikaan hän tulee.
Kun kohtasimme seurakunnan yksinkertaisessa toimistossa, -
niin katselin edessäni keski-iän ylittänyttä naista.
Hänen kasvonsa olivat mustelmilla. Toinen silmä oli umpeutunut.
Kädessä oli iso laastari.
Kun katselin naisen olemusta, -
näin kaiken tuon kolhun keskeltä kauniit piirteet.
Nainen oli varmasti ollut äärettömän kaunis ihminen.
Hän katsoo minua ruhjoutuneitten kasvojensa alta ja sanoo: -
"Minäkin luulin, että minä selviän elämässäni."
Hän kertoi olleensa virkanainen ja tehneensä uraa.
Hän oli elämässään ns. menestynyt.
Hän sanoi hänelle olleen äärettömän tärkeää, -
että värit sointuivat vaatteissa, puku oli tyylikäs -
ja kasvot hyvin meikattu.
Hänen elämässään oli se aika, jolloin oli puoliso ja lapset -
ja hyvä virka. Kyllä hän sanoi käyneensä joskus kirkossa, -
joskus ehtoollispöydässäkin.
Hän kävi joskus kokouksissa ja seuroissa.
Hän katsoi minuun ja sanoi, että minunkin seuroissani hän on käynyt.
"Minä aina aistin sen Jumalan läsnäolon. -
Koin, että Jumala vetää minua sisälle parannukseen. -
Sitten katselin ulkonaisia olosuhteitani ja päätin, -
etten Jumalaa näissä tarvitse. Selviän kyllä näinkin. -
Hyvä on välillä käydä Sanan kuulossa, -
mutta ei sen saa antaa liikaa omaa elämää satuttaa. -
Kuitenkaan en ymmärtänyt, millaisessa vaaravyöhykkeessä olin.
Tuli päivä, jolloin avioero astui voimaan perheessäni.
Puolisoni lähti ja jätti minut. -
Lapset alkoivat elää omaa elämäänsä ja yhtäkkiä tajusin, -
että elän arkeani ja olen tässä yksin."
Hän kertoi, että lohdutukseksi hän otti pienen ryypyn illalla.
Nyt kaikki näkyi hänen kasvoissaan ja olemuksessaan.
Hän purskahti itkuun ja sanoi: -
"Ei yksi ryyppy enää riittänyt. Alkoholia alkoi kulua."
Edellisenä päivänä ennen toimistolle tuloa -
hän oli aamuyöllä kompuroinut vessaan, kaatunut päin lavuaaria.
Peili oli särkynyt ja omalta osaltaan ruhjonut häntä.
"Kun sinä aamuna pääni alkoi selvitä -
ja katsoin toisesta peilistä näitä kasvoja, tajusin, -
että Jumala on luonut ihmisen omaksi kuvakseen. -
Siinä katselin ruhjoutuneita kasvojani -
ja minulle tuli hirvittävä olo. -
Tajusin, kuinka elämäni kasvot olivat myös muuttuneet. -
Tajusin, että en hallitse elämääni. -
Kuinka paljon syyllisyyttä, varjoja on siellä syvimmässä sisimmässä!"
Synti, ytimen näivertäjä, oli tehnyt omaa tuhotyötään.
Sinä aamuna hänen sisäinen maailmansa heräsi.
"Ei Jumala ole luonut minua tällaista elämää varten. -
Kyllä Jumalalla on annettavana jotakin enemmän."
Itkunsa keskeltä hän sanoo: "Sano minulle, sinä Herran pappi, -
onko tällaisella naisella enää mahdollisuutta -
tulla sisälle Jumalan valtakuntaan, kun olen vuosia nämä kiertänyt? -
Nyt minä koen sisimmässäni, että tarvitsen elävää Jumalaa."
Kun tällaisen pyynnön äärellä on, -
voi, kuinka sisäinen maailma alkaa iloita.
On jotakin tässä maailmassa, joka valvoo sitä heikkoakin, -
joka on aivan kuin menettänyt elämässään jo elämän kasvot.
On jotakin, mitä voi sanoa - ei vain sanoja sanojen saatossa, -
vaan jotain, jossa on evankeliumin valtava voima.
Sinä päivänä toimistolla -
sain polvistua tuon naisen kanssa Jumalan kasvojen eteen.
Tuolin pehmuste kastui kyyneleistä.
Samanaikaisesti Jumalan taivas teki valtavaa puhdistavaa työtä.
Kun vihdoin nousimme siitä ylös, oli ihanaa nähdä, -
että vaikka kasvoissa näkyivät vielä mustelmat ja verinaarmut, -
niin silmät loistivat jotakin siitä, -
että nyt on ytimen näivertäjä tuhottu hänen elämästään.
Hän on saanut astua sisälle iankaikkisen elämän porteista.
Voi, kuinka sieltä sisäisestä ihmisestä nousi hiljainen kiitos!
Kiitos, Jeesus, että olet minun Lunastajani!
Kiitos, Jeesus, että olet ollut ja olet minulle anteeksiantamus!
Olet antanut nyt minulle uuden elämän.
Saan astua elämäni olosuhteisiin uutena naisena, -
tietoisena siitä, etten kulje ikuista kadotusta kohden, -
vaan saan kantaa iankaikkisen elämän valtavaa siunausta.
On totta, että olen saanut palata elävän Jumalan yhteyteen ja tykö.
Hän etsi Jumalan kasvoja.
Jumala sallii elämässä asioita, koska Hän tietää, -
että niiden kanssa voit kyllä menestyä tässä elämässä.
Nyt elämääsi kuitenkin tulee Sanoja, -
joissa on iankaikkisen elämän voima.
Siinä on elämän tuoreus. Siihen on kätketty -
se koko Jeesuksen sydämen mielenlaatu.
Se aivan kuin kuiskaa sinun sisimmässäsi.
Tämä nyt elämäsi elämä ei tyydytä sinua.
Sen tähden Raamattu kieltää sinua paaduttamasta sydäntäsi.
Älä anna sydämesi kovettua. Kun ihminen paatuu Jumalan edessä,
se on aivan kuin sydän olisi mennyt kuolioon.
Jumala haluaa sinut vapauttaa. Jumala ei halua elämääsi kuoliota.
Hän haluaa elämääsi lihasydämen, -
joka saa avartua ja avautua suurta Jumalaa kohden.
Saa tunnustaa oman elämänsä rikkomukset ja kokea, -
että Jumalalla on paljon anteeksiantamusta.
Se ei ole vain oman sisimmän yhteys elävään Jumalaan -
Kristuksen veren kautta. Siinä haluaa myös hoitaa asiat lähimmäisiin -
ja niihin ihmisiin, joita vastaan on rikkonut elämässä.
On kantanut vääriä asioita ja tehnyt jotakin pahaa.
Saa sovittaa ja pyytää anteeksi. On ihmeellistä, -
kun sen saa tehdä Jeesuksen anteeksiantamuksen kautta, -
joka on laskettu omaan sydämeen.
Jumalan Sana taas lupaa ja rohkaisee meitä, -
että Jumala antaa meille voiman Pyhässä Hengessä.
Näin voimme selvittää asioitamme, mutta saamme myös voiman -
siihen elämän arjen keskelle.
Se on ihmeellistä! Voisin kertoa lukuisia tapauksia.
Oli se sitten joku jousiampuja harjoitteluradallaan, -
elämän murjoma nainen tai ihmis- elämän kauneimmissa hetkissä.
Kun Jumala kutsuu, on ihanaa nähdä, -
että saa tulla sisälle Jumalan armon porteista.
Rakas ystäväni, nyt sanon sinulle: -
anna Jumalan armon nyt viedä sinut lähelle Jeesuksen sydäntä.
Jumala ei kiellä sinulta tätä valtavaa todellisuutta.
Sen tähden oikein pyytämällä pyydän Jeesuksen valtavassa nimessä: -
anna sovittaa itsesi Jumalan kanssa.
Se on ainoa oikea olotila ihmisen elämässä, -
kun on rauha Jumalan kanssa.
Jumala ei ole liian kaukana sinun elämästäsi.
Avaa sydämesi, avaa tuntosi.
Anna valtavan Jumalan rakkauden laskeutua täysin elämääsi.
Tätä sinulle pyydän Jeesuksen valtavassa nimessä. Aamen.
Ystäväni, jos haluat tukea tätä ohjelmaa -
kuunneltuasi Jumalan Sanan julistusta, niin voit soittaa numeroon -
0600 10077.
Puhelun hinta on 10 euroa.
Ruudun alareunassa näkyy myös tilinumero.
Kun käytät ruudulla olevaa viitettä, niin tuet juuri tätä ohjelmaa.
Jeesus sinua runsaasti siunatkoon ja antakoon sinulle sen armon, -
että voit kaikessa sekä elämälläsi että varoillasi palvella -
elävää Jumalaa Jeesuksen tähden.
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare