Olen Helena Penttilä. Haluaisin jakaa kanssasi Jumalan Sanaa.
Rukoukseni on, että Pyhä Henki avaisi sellaisia ulottuvuuksia, -
että se voisi vaikuttaa myös sinun sydämessäsi ja elämässäsi.
Jumalan Sanassa on aina elämää muuttava voima.
Se voima voi kohdata koko kansakuntia -
tai se voi olla yksilön ihmeellinen voimavara -
ja elämän muutosta tuottava siunaus.
Tämä aikakausi kuvaa sitä todellisuutta, -
että on äärettömän paljon pelkoja ja asioita, -
jotka tuovat valtavaa ahdistusta tulevaisuudesta monen elämään.
Haluaisin lukea sinulle täältä -
1. Kuningasten kirjan luvusta 18 -
jakeet 41-46.
"Ja Elia sanoi Ahabille: 'Nouse, syö ja juo, -
sillä sateen kohina kuuluu'.
Niin Ahab nousi syömään ja juomaan.
Mutta Elia nousi Karmelin huipulle, kumartui maahan -
ja painoi kasvonsa polviensa väliin.
Ja hän sanoi palvelijallensa: 'Nouse ja katso merelle päin'.
Tämä nousi ja katsoi, mutta sanoi: 'Ei näy mitään'.
Hän sanoi: 'Mene takaisin'. Näin seitsemän kertaa.
Seitsemännellä kerralla palvelija sanoi: 'Katso, pieni pilvi, -
miehen kämmenen kokoinen, nousee merestä'.
Niin Elia sanoi: 'Nouse ja sano Ahabille: -
"Valjasta ja lähde alas, ettei sade sinua pidättäisi"'.
Ja tuossa tuokiossa taivas kävi mustaksi pilvistä -
ja myrskytuulesta, ja tuli ankara sade.
Mutta Ahab nousi vaunuihinsa ja lähti Jisreeliin.
Ja Herran käsi tuli Eliaan päälle, ja niin hän vyötti kupeensa -
ja juoksi Ahabin edellä Jisreeliin saakka."
Tämä Vanhan testamentin kuvaus on profeetta Eliaan elämästä -
ja valtavasta Jumalan voimasta hänen kauttaan.
Israelin kansan tilanne oli äärettömän tukala.
Oli valtava kuivuus. Joka puolella tiedettiin, -
että ellei tule sadetta, niin elämä ja kuolema ovat -
seurauksena tässä kaikessa.
Tällaisen ajan ja elämäntilanteen keskellä -
profeetta seisoo ajallisen kuninkaan edessä.
Tapahtuu jotakin, mikä kuvastaa elävän Jumalan todellisuutta.
Se kuvastaa myös sitä, että Jumala voi ottaa yhden ihmisen käyttöönsä.
Hän voi avata jotakin niin suurta, -
että koko kansakunnan ylle laskeutuu valtava siunaus.
Uskon, että tässä aikakaudessa emme niinkään kaipaa ajallista sadetta.
Me tiedämme, että tämä aika on täynnä sitä pimeyttä, -
elämän rikkonaisuutta ja elämän kauhuja, -
jotka synnyttävät suunnatonta pelkoa ihmisten elämässä.
Mitä on tapahtumassa? Mitä tämä maanpiiri tulee kokemaan?
Uskon ja ymmärrän Jumalan Sanan alamaisuudessa, -
että elämme lopunaikojen niitä kausia, -
jolloin tulee vielä suurempia ahdistuksia ja elämäntilanteita.
Niissä totisesti ihminen joutuu itsessään neuvottomaksi.
Ajattelen Eliaan asemaa ja tilannetta.
Hän on ollut siellä valtavassa taistelussa.
Hän on saattanut sanoa kansan edessä: -
"Valitkaa tänä päivänä, ketä palvelette. -
Jos haluatte palvella Baalia, niin palvelkaa häntä. -
Mutta jos haluatte palvella elävää Jumalaa, niin palvelkaa Häntä."
Oli ollut valintojen hetki.
Ei ainoastaan yksilön elämässä, vaan koko kansakunnan elämässä -
kaikkien niiden järkyttävien tapahtumien jälkeen, -
jossa Jumalan laski tulen taivaasta Elian rukoiltua.
Se sai kansan hämmentymään. Raamattu sanoo myöhemmin, -
että kansa oli vaiti ja peloissaan.
Kaiken tämän jälkeen kansa ei vielä todellisesti nöyrtynyt.
Kuningas vainosi Eliaa ja syytti, -
että Elia oli syypää kansan tukalaan tilanteeseen -
ja siihen valtavaan kuivuuteen.
Elia sanoo rohkeasti Ahabille, ettei syy ole hänen, -
vaan syy on kuninkaan ja hänen johtamisensa.
Kansa on johdatettu palvelemaan vieraita jumalia.
Sen tähden Jumala ei ole voinut laskea siunaustansa.
Tällaisten järkyttävien asioiden ääreltä avautuu tämä kohta, -
jonka äsken luin. Se kuvaa jotakin siitä, -
mitä on yhden ihmisen nöyryys Jumalan kasvojen edessä.
Hän ei pelännyt kuningasta, -
mutta hän eli ihmeellisessä läheisessä suhteessa elävään Jumalaan.
Nyt tapahtuu tämä, josta haluan kuin painopisteenä sanoa: -
Jumala puhui Eliaalle. Hänen sisäisessä maailmassaan oli tieto, -
että Jumalalla on ratkaisu. Jumala oli pidättänyt sateen.
Tämä sama Jumala voi avata sateen ovet ja ikkunat, -
ja maa tulee kostumaan sateesta.
Sen tähden hän julistaa uskonsa julki, -
ennen kuin hän käy rukous- taisteluun.
Hän sanoo Ahabille: "Nouse ja syö, sillä sateen kohina kuuluu."
Raamattu sanoo, että Ahab nousee syömään ja juomaan.
Kun ajattelee sitä, mitä Eliaan elämässä tapahtui, -
niin se on kuin syvä oven aukaisu Jumalan maailmoista -
myös meille jokaiselle tässä aikakaudessa, -
joka haluaa etsiä elämäänsä elävää toivoa, yhteyttä elävään Jumalaan.
On Jumala, joka ei totisesti myöhästy.
On Jumala, jonka kädessä ovat kuivuudet, -
mutta on Jumala, jonka kädessä ovat myös sateet.
Uskon, että yli koko Suomen Siionin, Jumalan seurakuntien, -
on eletty sellaisen kuivuuden aikakauden edessä.
Monien sydämet ovat näet olleet niin avoimina maailman hengelle -
ja sille todellisuudelle, että on kuljettu kuin kahta tietä.
Elämän vaikeuksien on täytynyt tulla Jumala-huoneen ovista sisälle, -
jotta olemme tajunneet sen köyhyyden, -
jossa Pyhä Henki ei saa nostaa Jumalan Sanan ilmoitusta -
siksi todelliseksi ja eläväksi Sanaksi, -
joka on annettu meidän elämäämme varten.
Uskon, että Jumala on herättämässä/ herättänyt niitä profeettoja.
Hän on herättämässä rukouksen maailman ja elämän todellisuuden, -
mihin Jumala on totisesti kätkenyt siunauksensa.
Ahabin menettely on merkille pantavaa.
Hän tietää kansan olevan kuoleman edessä.
Silti hänellä on varaa mennä syömään ja juomaan -
ja pitämään omasta itsestään huolta.
Näemme myös sen todellisuuden, mitä elävän Jumalan palvelija, -
Elia, osoittaa meille näissä Jumalan Sanoissa.
Raamattu sanoo, että hän nousee Karmelin huipulle.
Hän heittäytyy siihen polvillensa, painaa päänsä polviensa väliin.
Se merkitsee sitä, -
että tuolla rosoisella vuorella -
hän haluaa aivan kuin erottautua kaiken elämän ja melskeen keskeltä.
Hän sitoutuu yksin sisäisessä maailmassaan alamaisuuteen -
saadakseen kuulla Jumalan Sanan, Jumalan äänen. Hän rukoilee.
Koko hänen asentonsa merkitsee pyhyyttä, kunnioitusta, -
syvää tietoa, että vain Jumalalla on vastaus elämän asioihin.
Ystäväni, en tiedä, koska olet viimeksi polvistunut, -
erottanut aikaa omasta elämästäsi -
saadaksesi kohdata Israelin pyhän Jumalan, -
saadaksesi kohdata elävän Jumalan todellisuuden.
Sen Jumalan, jota Elia katseli ja rukoili -
ja kuuli sateen kohinan.
Hän kuuli sateen kohinan. Uskon näin ja olen ymmärtänyt, -
että paljon puhutaan nykyään sateen kohinasta.
Sanotaan, että on tulossa valtava Jumalan Pyhän Hengen sade jne.
Ystäväni, jos janoamme todellisuudessa kuulla -
Jumalan sateen kohinaa, niin sydämessämme kasvaa valtava jano: -
Haluan elää todeksi tämän sateen kohinan.
En vain puhua siitä, vaan heittäytyä elämässäni polvilleni -
Jumalan kasvojen edessä. Ymmärrän, -
että monella tapaa Jumalan pyhyys on myös rikottu Jumalan huoneessa.
On niin paljon kaikkea elämää, ohjelmaa, toimintaa.
Halutaan viihdyttää ihmisiä, että he tulisivat taas kirkkoon sisälle.
Ystäväni, tämä aika vaatii kuitenkin jotakin enemmän.
Se vaatii uudelleen sen todellisuuden, -
että elävä Jumala saa tulla ensimmäiseksi ja seurakunnan pääksi.
Silloin laskeutuu se todellisuus, että Jumala on vielä pyhä Jumala.
Hän on armollinen Jumala. Hän on se Jumala, -
joka on löydettävissä ja joka haluaa elää kansansa keskellä.
Että kansan keskellä olisi tuore Jumalan Sanan ilmoitus.
Että meillä olisi huulillamme se Jumalan profeetallinen todellisuus, -
joka pysähdyttää vielä ihmisen ymmärtämään, -
että on juuri minun elämästäni, minun tulevaisuudestani kysymys.
Kun Jumalan pyhyys saa astua Jumalan huoneen ovista -
ja uskovien elämän porteista sisälle, -
se merkitsee uuden aikakauden todellisuutta.
Halutaan erottautua ja nousta Jumalan vuorelle, Karmelille.
Halutaan odottaa Jumalan vastauksien tulemista.
Yksi tällainen löytö ja valtava siunaus on Taivas TV7, -
jossa on paljon ollut rukousohjelmaa.
Koko Suomen kansaa on näin herätetty siihen valtavaan taisteluun, -
ettei ei ole aikaa oikeastaan mihinkään muuhun seurakunnissa -
kuin etsiä Jumalan kasvoja, nöyrtyä Jumalan kasvojen edessä, -
tehdä todellista parannusta Jumalan kasvojen edessä.
Samalla kun tämä sanoma on saanut levitä, -
se on hiljaa alkanut tuoda sitä rukouksen janoa ja maastoa, -
jossa aletaan tajuta ja ymmärtää tämä.
Koko Jumalan taivas odottaa, että saisi laskea sen siunauksen, -
mitä tähän aikaan tarvitsemme, -
jotta Jumalan seurakunta voisi kasvaa.
Se kasvaa rukouskammioitten kautta.
Se kasvaa sen rukouksen kautta, kun nousee niitä elioita, -
jotka uskaltavat erottautua ja sanoa kuninkaankin edessä, -
mitä on tehtävä. Kun katselet tätä ohjelmaa, -
niin voi, miten koko sydämestäni rukoilen, -
että Jumalan siunaus saisi avartaa ja viedä meitä Golgatalle.
Saisi viedä meitä ristin sanoman äärelle niin vahvasti, -
että tuo Pyhän Hengen profeetallinen sanoma pyhästä Sanasta -
voi leikata tänä päivänä seura- kunnissa syvästi.
Näin turhat riidat, toistensa ylitse kävelemiset, -
kaikki turha kunnian pyyntö voitaisiin lakaista elämästä pois.
Voidaan kokea tuore yhteys Kristuksen veren -
ja anteeksiantamuksen kautta.
Tiedämme, että tätä aikaa hallitsee Isebelin raskas viha -
ja itsekkyyttä lietsova henki.
Sen tähden se on myös tuhon henki.
Sen yllä on aina järkyttävät hedelmät.
Tiedämme, että monet asiat ovat muuttuneet kansamme keskellä.
Olemme kuulleet, kuinka halutaan Jumalan Sana, -
Jumalan todellisuus ja Jumalan luomisjärjestyksetkin muuttaa -
ja tehdä ne ihmisten mielten mukaisiksi.
Se on juuri sen hengen todellisuutta, -
jota Isebel ja Ahab huokuivat oman kansansa keskelle.
Se merkitsi kirousta. Mutta kun katsomme Jumalan Sanaa, -
niin siinä Elia nousee vahvasti -
ja näyttää meille todellisen rukouksen maaston.
Sillä voidaan vielä voittaa myös kotimaassamme -
sellainen siunauksen pilvi, josta ymmärrämme, -
että Jumala elää ja haluaa vastata omiensa rukoukseen.
Joitakin aikoja sitten olin pienessä hämmentävässä hetkessä.
Olin työtoverini kanssa erään seurakunnan kokoustapahtumassa.
Olimme ajoissa siellä paikalla.
Eräs seurakunnan ystävä sanoi haluavansa viedä meidät -
kahden vanhuksen luokse tervehtimään heitä.
He eivät kyenneet enää monien vammojensa -
ja liikuntarajoittuneisuutensa tähden tulemaan Herran huoneeseen.
Niin menimme tuon ystäväni ja työtoverini kanssa tuohon kotiin.
Seisoimme oven ulkopuolella käytävällä ja soitimme ovikelloa.
Meni pitkä aika, ennen kuin ovi aukeni.
Sydämellisen oloinen vanhus on siinä ovella.
Kun hän näki sen ensin oven taakse tulleen ystävän, -
hän sanoi ensimmäisiksi sanoikseen: -
"Voi, sinulla on ollut suunnattomasti vaikeuksia ja ahdistuksia -
viime aikoina!" Ystäväni hämmentyi ja sanoi: -
"Mistä te tiedätte sen?"
Vanhus katselee niin lempeästi ja sanoo tällaisen ajatuksen: -
"Kun rukoilee paljon, niin tietää paljon."
Se ei ollut inhimillisen viisauden ja tiedon etsimistä, -
jotta saisi tietoa jonkun elämästä.
Se oli sitä tietoa, joka tulee pyhällä alttarilla, -
kun ihminen viipyy Jumalan kasvojen edessä.
Jumala puhuu hänelle niistä monista asioista, -
joista tulee rukoilla ja minkä tähden.
Joskus Jumala antaa ymmärtää niitä vaikeuksia ja ahdistuksia, -
joiden puolesta rukoillaan.
Ystävä sai valtavan rukousvastauksen, lohdutuksen, -
että Jumala valvoo myös hänen elämäänsä -
ja tietää, mitä hänen elämäänsä kuuluu.
Aivan samoin me katselimme siinä ja saimme ihanan lohdutuksen -
siitä Jumalan ihmeellisestä tuoreudesta sieltä, -
missä ihminen viipyy Jumalan kasvojen edessä.
Se oli merkillinen kokemus.
Meidän keskellemme tulee myös kuin merkillinen Jumalan Sanan huuto.
Elia ei tyytynyt vain käväisemään polvillaan, -
vaan hän oli sinnikäs siinä rukouksessa.
Hänellä oli pitkäjänteisyyttä odottaa. Hän tiesi Jumalan sanoneen, -
että myöskin sen Sanan kautta on tuleva sade.
Hän tiesi, että Jumalan ovet ovat avoimena.
Ehkä hän tarvitsi siihen taisteluun myös sisimpänsä rauhoittumista.
Ehkä hän tarvitsi sitä siksi, -
että Jumala halusi vielä rohkaista häntä -
ja antaa pitkäjännitteisyyttä hänen elämäänsä ja rukoustaisteluunsa.
Ihmeellistä on, että lähettäessään palvelijan 7 kertaa tähyämään, -
joko pilvi näkyy, niin Elia ei lannistunut.
Hän tiesi sen tulevan. Tuli se 7. kerta, Jumalan luku, -
ja palvelija tulee sanomaan, että nyt näkyy pieni pilvi tulevan.
Silloin Elian sydän on täynnä uskoa ja riemua.
Hän tietää, että minkä hän oli jo julistanut kuninkaalle julki, -
nyt oli sen vastauksen aika.
Mietin ja olen kuin sisäisesti katsellut sitä kuvaa, -
kuinka Elia tulee kuninkaan tykö ja sanoo, että nyt se sade tulee.
Hän vyöttää itsensä. Raamattu sanoo, -
että Jumalan käsi lepäsi hänen päällään.
Kuningas istuu vaunuissaan ja häntä tuodaan vuoren rinnettä alas.
Raamatun mukaan Elia juoksee vaunujen edellä Jisreeliin saakka.
Mikä ihmeellinen voima! Mikä ihmeellinen rukousvastaus, -
kun hän juoksee vuoren rinnettä alas!
Minusta tuntuu, että koko hänen sisäinen olemuksensa huutaa -
myös meille tänään: Meidän kannattaa rukoilla.
Meidän kannattaa erottautua Jumalan kasvojen eteen -
pois kaikesta ajan hälinästä ja elämästä.
Jumalan sateen kohina ei näet ole enää vain kohinaa, -
vaan se tulee astumaan tämän kan- san ja seurakuntien porteista sisälle.
Tullaan tietämään, että Eliaan Jumala on.
Hän ei anna kunniaansa ihmisille.
Ei se kunnia tullut Eliaalle, vaan se tuli elävälle Jumalalle, -
Kaikkivaltiaalle taivaan ja maan Luojalle.
Hän vastasi rukoukseen.
Ystäväni, tänään tässä Jumalan kasvojen edessä -
Jumala haluaa viedä meitä siihen todellisuuteen, -
että Hän saa uskoa itseänsä meille.
Uskoa niitä sanoja, sitä todellisuutta, -
että Hän elää - myös yksilön elämässä.
Sain olla erään vanhuksen sairasvuoteen äärellä.
Hän oli elämänsä loppusuoralla. Syöpä oli jo runnellut olemuksen.
Kun ystäväni kanssa menimme hänen kotiinsa, niin matkalla pohdimme, -
mitä me voimme hänelle sanoa lohdutukseksi.
Astuimme pienen sairasmajan ovesta sisälle.
Tuo hauras ihminen sängyn pohjalta -
yhtäkkiä nähdessään meidät ponnahtaa istumaan.
Voi, miten valtavalla tavalla hän alkaa puhua uusin kielin!
Sanoin siinä ystävälleni, -
että tuo savimaja ei kestä tuota suunnattoman suurta voimaa.
Aivan kuin kirkkaus lankesi hänen olemukseensa, -
ja hän alkoi profetoida: En näe rakkaitten lasteni tulevan uskoon -
vielä eläessäni, mutta pian kuolemani jälkeen -
kaikki lapseni tulevat tuntemaan elävän Jumalan.
Sitten hän kääntyy meihin ja sanoo: "Pistäkää merkille. -
Ei mene montaa kuukautta lähdöstäni, -
kun kaikki lapseni ovat tulleet tuntemaan elävän Jumalan."
Hän sanoi vielä: "Sen on Jumala luvannut -
ja Hän ei ole koskaan pettänyt sanaansa."
Ajattele, ystäväni! Vajaan puolen vuoden sisällä eri tilanteissa -
kaikki hänen lapsensa tulivat sisälle Jumalan valtakuntaan -
ja löysivät pelastuksen. On aivan valtavaa tietää, -
että tämä Sana on elävää Sanaa.
Tämä Sana on lohdutuksen Sanaa. Meidän ei tarvitse jäädä -
minkään tämän maailman alkeisvoimien alle, -
vaan saamme löytää Karmelin polun.
Saamme löytää ne rosoiset vuoren rinteet.
Saamme painaa päämme polviin asti -
ja erottaa koko henkemme maaston Jumalan kasvojen eteen.
Uskon, että tuore siunaus on avautumassa.
Rukouksen kammiot avautuvat -
ja Kristuksen, Jumalan Pojan, valtava sovintoveren armo -
tulee hätääntyneitten ihmisten elämään.
Löydetään Lunastaja, löydetään Pelastaja, -
löydetään Hänet, joka voi muuttaa koko elämän.
Rakas kuulijani, tämän siunauksen alle tahdon siunata sinut.
Usko Jeesuksen nimeen. Usko Jumalan Sanaan.
Usko siihen ilmoitukseen, että Jeesus on Herra -
ja Hän tahtoo auttaa sinua.
Ystäväni, jos haluat tukea tätä ohjelmaa -
ja TV7:n ohjelmia tulevaisuudessakin, -
voit soittaa tukinumeroon -
0600 10077.
Puhelun hinta on noin 10 euroa.
Voit toimia myös pankin välityksellä.
Kuvan alareunassa on tilinumero ja viite, -
jolla voit kohdistaa tukesi tähän ohjelmaan.
Toivotan sinulle Jumalan siunausta.
Toivon sydämestäni, että tuet tätä työtä, -
sillä tämä kansa tarvitsee tänään elävää evankeliumia.
Kiitos sinulle! Aamen.
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare