Olen Helena Penttilä. On tosi mielenkiintoista olla -
Jumalan Sanan äärellä. On hienoa, että olet mukana kuuntelemassa.
Halusin tänään lukea pienen osion Abramin elämästä.
Myöhemminhän Abramista tuli Aabraham.
Haluaisin pienen hetken viipyä näiden ajatusten äärellä, -
mitkä Jumalan Sanasta nyt nousevat.
1. Mooseksen kirjan luku 15:1-6: -
"Näiden tapausten jälkeen Abramille tuli näyssä Herran sana: -
'Älä pelkää, Abram! Minä olen sinun kilpesi, -
sinun palkkasi on hyvin suuri.'
Mutta Abram sanoi: 'Oi Herra, Herra, mitä sinä minulle annat?
Minä olen yhä lapseton, ja omaisuuteni perijä on -
damaskolainen Elieser.' Abram sanoi vielä: -
'Ethän sinä ole antanut minulle jälkeläistä, -
ja nyt talossani syntynyt palvelija perii minut.'
Silloin hänelle tuli tämä Herran sana: -
'Ei hän sinua peri, vaan sinun oma jälkeläisesi perii sinut.'
Sitten Herra vei Abramin ulos ja sanoi: -
'Katso taivaalle ja laske tähdet, jos voit ne laskea.'
Herra sanoi vielä hänelle: -
'Yhtä paljon on sinulla oleva jälkeläisiä.'
Abram uskoi Herraa, -
ja Herra luki sen hänelle vanhurskaudeksi." Aamen.
On mielenkiintoista lukea tätä Abramin elämän kohtaa.
Tässä näet esille ei nousekaan suuri uskonsankari, -
vaan mies, joka on elämänsä syvissä kysymyksissä.
Yön pimeys siellä telttamajan sisällä.
Monet ajatukset ovat vallanneet Abramin mielen.
Kaikkein keskeisimpänä on valtava kysymys hänen sisimmässään, -
että Jumala ei ole antanut hänelle perillistä.
Kun Abram miettii näitä yön pimeyden tunteina, -
niin on merkillistä nähdä, -
että taivas tavallaan vartioi hänen telttamajaansa.
Raamattu sanoo, että näyssä tuli hänelle Herran Sana.
Näemme, että yön pimeänä hetkenä -
Jumala voi ilmestyä minä ajankohtana -
ja millaisissa olosuhteissa tahansa.
Oletko koskaan pistänyt omassa elämässäsi merkille tätä?
Kun yön valvontahetkessä alat miettiä jotakin, -
ehkä kipeääkin asiaa, mihin odotat Jumalan vastausta, -
niin mitä enemmän sitä mietit, asia saa erilaiset ulottuvuudet.
Tulee monta masentavaa asiaa lisää -
ja alkaa nähdä toivottomuutta.
On merkillistä nähdä, että Jumala ympäröi tuon tilanteen.
Abramin synkkien mietteiden ja epäuskonkin keskeltä -
tulee Herran Sana ja näky avautuu Abramin elämän vaatemajaan.
Monesti ajattelemme Jumalan olevan vain uskonnollisuuden Jumala.
Jumala ilmestyy vain joissakin elämäntilanteissa jne.
Minulle puhuu tämä Herran Sana näin.
Olemme monesti Jumalan ihmisinäkin -
yön pitkissä mietteissä, ja moni asia kasautuu harteillemme.
Silti Jumala haluaa näyttää, -
että Hän on edelleen yliluonnollinen Jumala.
Minusta on valtavaa nähdä, että vanhan liiton mies, Abram, -
saa kokea yliluonnollista Jumalan profeetallisen -
ja ilmestyksen maailman aukenemista.
Uskon, että tässä aikakaudessa emme tarvitse mitään niin kipeästi -
kuin Jumalan Hengen ilmestymistä.
Jumalan Hengen viisaus, Jumalan Hengen tuoma profeetallinen maailma
ja tämä näkyjen maailma voivat avautua meidän itse kunkin elämään.
Jumalan Henki pohjautuu aina Jumalan Sanan ilmoitukseen -
ja tuo sen kautta valtavan lohdutuksen.
Kun Abram on vaipunut tällaiseen epäuskoon -
ja ehkä masentavien voimien alle, -
hän ei näe Jumalan valtasuuruutta siinä hetkessä.
Hän näkee vain lapsettomuutensa kivun ja hän miettii, -
että palvelijalle menee koko hänen omaisuutensa -
eikä hänen nimelleen ole jatkajaa.
Se on toki valtavan kipeä asia hänen elämässään.
Siitä Jumala puhuu hänelle.
Ensimmäinen Sana on: "Älä pelkää, Abram."
Olen miettinyt tuota Sanaa: älä pelkää.
En usko, että oli kyse vain jostain inhimillisestä pelosta -
inhimillisiä voimia vastaan.
Olihan hän sotapäällikkö ja oli juuri voittanut sodan.
Hän oli saanut voittoja ja nähnyt sen, -
että hän oli myös arvostettu siellä.
Voitto oli tullut ja hän oli saanut pelastaa veljenpoikansa Lootin jne.
Kun tuli tuo yön varjoisa hetki, -
se kaikki oli kuin menettänyt merkityksensä sen rinnalla, -
että hän kaipasi tähän asiaan Jumalan vastausta.
Raamattu sanoo meille äärettömän selkeästi: -
"Autuas se, joka uskoi, -
sillä se, mitä Herra on hänelle puhunut, on käyvä toteen!"
Tämä on Luuk.1:45.
Siis Jumalan ilmoitus oli tullut Abramille.
Oliko Abramin mieleen tullut kenties sellainen ajatus, -
että Jumala oli unohtanut sen, mikä oli hänelle tärkeintä.
Tai oliko Jumala ehkä muuttanut jollain tavalla suunnitelmaansa, -
mutta unohtanut kertoa siitä hänelle?
Eivätkö nämä ole niitä ihmisen mietteitä, -
jotka nykyäänkin monesti kipeänä vyöryvät -
yösydännä ja valvontahetkinä.
Tuntuu, ettei vain vaatemajan sisällä ollut pimeyttä.
Pimeys oli hiipinyt myös Abramin sisimmän syövereihin.
Nyt Herran Sana tulee: "Älä pelkää. -
Abram, minä olen sinun kilpesi."
Se aivan kuin herättää ajatuksemme katsomaan sitä todellisuutta.
Ainakin minulla on kuva, -
että Abramia halutaan muistuttaa eräästä asiasta: -
Ei ole, Abram, itsestään selvää, että olet säilynyt -
ja selvinnyt voittajana taisteluista -
monien vaarojen ja kuoleman keskeltä.
Rakas kuulijani, aivan samoin ei ole itsestäänselvyyttä, -
että olet selvinnyt tähän päivään.
Kun olet turvannut elävään Jumalaan, -
niin on Jumalan kilpi - ei vain Abramin yllä -
vaan se Jumalan kilpi on myös sinun elämäsi tilanteissa.
Jumala sallii elämäämme vaikeuksia, -
mutta niiden äärellä Hänellä on valta osoittaa, -
että ne tulevat Jumalan antamassa järjestyksessä.
Mistä oikeastaan Jumala on suojellut meitä?
Oletko kenties ajatellut, ettemme edes tiedä kaikkea sitä, -
mihin Jumala on laittanut enkelinsä?
Missä ja minkä kautta Jumala on suojannut, -
että meidän elämämme ei ole täällä turvattomissa käsissä.
Muutama vuosi sitten ajoin vakavan hirvikolarin.
Muistan niitä tunteita, kun istuin särkyneen autoni sisällä.
Oli verta ja lasinsiruja kaikkialla.
Tuli sellainen merkillinen lohduton ja masentava olo.
Kun myöhemmin poliisit tulivat ja tilannetta tutkittiin, -
niin eräs konstaapeli sanoi minulle näin: -
"Kuulepa, oletko huomannut ja ymmärtänyt, -
että vain 3 cm tuon hirven isku- kohdasta...
Jos iskukohta olisi ollut 3 cm lähempänä -
oven vahviketta, niin se olisi merkinnyt sinulle kuolemaa."
Tämä auto olisi lentänyt metsään, -
ja tuskinpa olisit tässä kertomassa, mitä on tapahtunut.
Jollakin tavalla yhtäkkiä se tilanne muuttui.
Tajusin, että Jumala oli asettanut enkelinsä suojaamaan minun elämäni.
Vaikka auto rusentui, -
niin itse loppujen lopuksi selvisin siitä täysin ehyenä.
Päälleni roiskahtanut veri oli hirven verta.
Jälkeenpäin ajattelin, että Jumala oli antanut enkeleilleen käskyn.
Se oli kuin kilpi, jonka Jumala oli asettanut suojaksi.
Elämä sai aivan kuin uuden arvostuksen.
Ystävät, ei ole niin kuin me ajattelemme: -
menen sinne, menen tuonne. Kuinka arvokasta on, -
että Jumalan ihmisen elämässä on tämä Jumalan kilpi!
Kolmas asia, mikä Abramille nostetaan, on tämä: -
ja sinun palkkasi on oleva hyvin suuri.
Uskon, ettei jakeessa tarkoiteta vain inhimillistä hyvinvointia -
tai Abramin lammaslaumojen lisääntymistä.
Jumala haluaa ikään kuin raottaa Abramille: -
"Abram, sinun elämäsi ja koko olemuksesi on -
aina iankaikkisuutta myöten Jumalan kädessä."
Iankaikkisuus. Siis me emme elä vain tätä aikaa varten.
Ajassa me valmistaudumme iankaikkisuutta varten.
Suokoon Jumala väkevän armonsa, -
että meidän elämämme saa toteuttaa tässä ajassa Jumalan tahtoa.
Tuo Jumalan hieno mekanismi, millä Hän toimii.
Hän ilmestyy pimeän vaatemajan keskellä ja puhuu Abramille.
Abram sai jakaa tuskansa Hänen kanssaan.
Sitten Jumala antaa lupauksen: -
"Abram, ei sinua peri sinun palvelijasi, -
vaan sinut perii sinun oma jälkeläisesi."
Yhtäkkiä tuntuu kuin Jumalan Sana olisi koskettanut niin, -
että se halusi nostaa Abramin leukaa ylemmäksi, -
jotta hän totisesti ymmärtää Jumalan puhuvan hänelle.
Ja samalla tavalla tilanne jatkuu.
Raamattu sanoo aivan ihanasti, että Jumala vei hänet ulos.
En tiedä, millä tavoin. Ottiko Pyhä Henki kädestä ja vei ulos.
Pääasia ei ole, millä tavoin se tapahtui, -
vaan se, mitä alkoi tapahtua.
Se on varmasti yksi kauneimpia Abramin elämän tilanteita.
Kun hän on yhtäkkiä siellä yöllisen taivaan alla, -
niin jälleen tulee hänelle Herran Sana: -
"Abram, katso ylös ja ala lukea taivaan tähtiä, -
jos taidat lukea ne. -
Sinulla tulee olemaan kerran niin paljon perillisiä."
Abram on valtavan hämmennyksen vallassa.
Tiedätkö, mikä minun sisintäni on lohduttanut?
Jumala ei sanonut: "Abram, katso taaksesi. -
Katso menneisyytesi asioita."
Eikä häntä käsketty katsomaan eteenpäin, -
sillä kuka meistä inhimillisinä olentoina voi edes nähdä eteenpäin?
Hänelle sanottiin sen sijaan jotain lohdullista: -
"Abram, nyt on aika katsoa ylös."
Ei katsoa niihin varjoihin, vaan katsoa ylös.
Kun katsot ylös, niin lue taivaan tähdistä se lupaus.
Hengessäni on sellainen tuntu, -
että minun pitää sanoa sinulle, rakas kuulija, näin.
Ei Jumala tahdo, että alat tuijottaa ja elää -
takana olevaa elämää.
Ei hän myöskään vaadi, että sinun tulee nähdä kauas eteenpäin.
Jumala sanoo jotain suurenmoista siinä elämäntilanteessa: -
"Kohota katseesi ja lue taivaan tähtiä."
Kun Abram alkaa lukea taivaan tähtiä, -
hän tajuaa olevansa äärettömyyden alla.
Koko taivaan avaruus välkkyy -
pimeää yön sydäntä vasten.
Hän näkee ne lukemattomat tähdet.
Jotakin tapahtuu Abramin sisimmässä.
Raamattu sanoo ihanasti, että hän uskoi Jumalaan.
Hän uskoi Jumalaan.
Ja Jumalan Sana jatkaa: Ja se luettiin hänelle vanhurskaudeksi.
Rakas kuulijani, jotakin tästä avataan nyt sinun sisimpääsi.
Sen lupauksen antajana ei ole mielikuvituksesi.
Sen lupauksen antajana ei ollut Abramin tunnelma, -
vaan hän sai kuulla eläviä sanoja Jumalan taivaasta.
Rakkaat ystävät, tänä aikakautena emme tarvitse mitään niin kipeästi
kuin eläviä sanoja. Mistä me löydämme ne elävät sanat?
Taivaan tähdet olivat rohkaisu.
Jos haluamme katsoa tämän ajan keskeltä ylös, -
niin se painaa meidän katseemme Jumalan Sanan lehdille -
lukemaan sitä sanaa, jonka äärellä vain sisäinen ihminen voi kokea -
Herran ilmoitusta, rohkaisua, kehotusta, joskus varoitusta.
Kun se saa alkaa täyttää meidän sisäistä ihmistämme, -
niin alamme nähdä Raamatun sanoman alta: -
minullakin on tulevaisuus ja toivo - elävä toivo.
Eräs ystäväni kertoi, kun hän oli Porin kaupungissa.
Oli satanut lunta siinä marraskuun puolella.
Hän kulki illalla myöhempään kadulla.
Hän katselee, että pieni tyttönen oli tullut alas vaunuista.
Äiti seisoi vieressä Porin puistossa.
Ihmisiä kulki edestakaisin ympärillä.
Yhtäkkiä pieni tyttö oli heittäytynyt selälleen valkoiseen lumeen.
Kun hän makasi selällään lumessa, -
niin hän alkoi sanoa: "Katsokaa taivaan tähtiä!"
Aina kun joku meni ohi, -
niin pieni tyttö sanoo ylös katsellessaan: -
"Katsokaa taivaan tähtiä!"
Elävässä uskossa oleva ystäväni kulki väkijoukon keskellä.
Hän sai valtavan siunauksen Jumalan maailmoista.
Pieni tyttö maassa maaten katselee ylös ja lukee taivaan tähtiä.
Se on niin hämmentävä kokemus pienen tytön elämässä, -
että hän halusi jakaa sen jokaisen hänet ohittavan kanssa.
Toiset olivat kiireisiä, toiset ehkä vähän hymähtivät.
Ystäväni sanoi, että hänelle oli illan siunaus lukea taivaan tähdet.
Hän tiesi, ettei siunaus ollut tähdissä sinänsä, -
mutta se muistutti häntä siitä, -
että hän saa painaa koko olemuksensa Jumalan Sanaa vasten.
Hän saa lukea sieltä sitä lohdutusta, tulevaisuuden ihanaa siunausta, -
että meidän elämämme on suuren Jumalan kädellä.
Abram epäilee vielä, mutta sanoo kuitenkin, -
että hän uskoi sen Sanan, mutta sitten jatkaa: -
"Herra, miten se voi tapahtua? Jumala, miten se tapahtuu?"
Ei Jumala siitä häiriintynyt, -
vaan avaa jotain suurenmoista Abramin elämään.
Sellaista, mitä jokainen uskova tänään saa kuin käsin kosketella.
En lue nyt seuraavia jakeita, -
mutta toivon sinun lukevan. Siellä avataan Golgatan valtava näkymä.
Siellä avataan edessä oleva Kristuksen valtava sovitustyö.
Tuodaan esille Kristuksen uhri.
Tuodaan esille se valtava todellisuus, että tässä on se liitto, -
jonka Jumala tulee solmimaan Kristuksen kautta.
Luja liitto, joka ei perustu ihmisen lupauksiin, -
vaan Ihmisen Poikaan, Jumalaan, Pyhään Henkeen.
Se osoittaa sitä tietä, että tänään tässä ja nyt -
meillä on oikeus lähestyä elävää Jumalaa.
Saamme nähdä jotakin siitä äärettömyydestä, -
siitä maailman ihanimmasta asiasta, -
jota monet pitävät halpana tässä ajassa ja elämässä.
Vanha kristitty kansa on sanonut, -
että Jeesus Kristus, Jumalan Poika, kutoi meille vanhurskauden vaatteet -
Golgatan kärsimysristinpuulla.
Kun ajattelen sitä tänään tässä hetkessä -
sinun kuunnellessasi tätä ohjelmaa, -
niin aseta oma nimesi siihen eteen.
Jos olet ahdingossa masentavien voimien ympäröimänä, -
niin lohduta itseäsi sillä, että sinun elämästäsi -
Herra Jeesus Kristus on solminut liiton Golgatalla.
Sinulla on oikeus saada vanhurskauden vaatteet -
Jeesuksessa Kristuksessa. Eikö ole valtava asia?
Abram joutui katsomaan sen näyn ja unen valtaamassa elämässään, -
mutta lopputulos huipentui valtaviin lupauksiin Israelin kansasta, -
kaikkiin niihin, mitä hänelle näytettiin -
ja jotka satojen vuosien jälkeen tulivat todeksi.
Abram sai kosketuksen iankaikkiseen Jumalaan.
Rakkaat ystävät, uskon, että nyt on sellainen aika, -
jolloin Jumala ilmestyy meidän vaatemajojemme keskelle.
Ei niin, että jäisimme ahdistuksiimme, pelkoihimme, masennuksiimme -
vaan Hän haluaa piirtää eteemme väkevästi nämä elämän sanat, -
mitkä tulivat myös Abramille. Ne sanat olivat: -
Älä pelkää. Telttamajasi ympärillä on suuri Jumalan taivas.
On ihana nähdä, että Jumala rohkaisi siellä vaatemajan sisällä.
Sitten Jumala toi hänet ulos -
ja näytti jotakin suurenmoista elämästä - siitä, kuka Hän on.
Kuitenkaan Hän ei murskannut Abramia.
Hän lohdutti, rohkaisi, antoi sellaista tulevaisuutta, -
että Abramilla on oleva jälkeläinen ja jälkeläiset.
Rakas ystäväni, tässä hetkessä haluan sanoa sinulle, -
että et ole toivottomassa tilanteessa.
Nyt on aika nähdä, että Jumala on sinun kilpesi.
Yksi kiitollisuuden aihe on, että olet siinä tänään, missä olet.
Sinulla on suuri Jumala, joka haluaa vyöttää sinut.
Hän on suojellut sinua ja varjellut sinua.
On hyvä, ettemme edes tiedä kaikkea, mistä Hän on suojannut.
Tänään Hän on iankaikkinen Jumala! Hän rakastaa sinua.
Eivät vaatemajasi reunat ja kankaat ole esteenä, kun Jumala näkee, -
että tarvitset Häntä. Tarvitset rohkaisua ja lohdutusta.
Voit olla yksiösi pienellä sohvalla ja kuunnella näitä sanoja.
Niin se oli Abram, mutta Herran Henki sanoo, -
että niin se olet myöskin sinä. Herra Jeesus rakastaa sinua.
Hän haluaa sanoa: "Älä pelkää. Minä olen sinun kilpesi -
ja suuri on oleva sinun palkkasi."
Minusta on valtavaa lukea, -
että Heprealaiskirjeenkin kirjoittaja kirjoittaa siitä ihanasti, -
kuinka uskolla ja suureen Jumalaan turvautumisella on suuri palkka -
kerran Jumalan taivaassa. Minusta kaikkein kalleinta on, -
että eräänä päivänä elävä usko Jeesukseen Kristukseen, -
Jumalan Pojan pyhään vereen, -
vie meidät kaikkein valtavimpaan todellisuuteen.
Saamme ajan varjojen jälkeen tulla kotiin Jumalan kaupunkiin.
Se kuuluu Jumalan lapsen oikeuteen Kristuksen tähden.
Sen tähden pitäkäämme vaatteis- tamme ja sisimmästämme vaarin.
Me saamme valkaista ne oikein Kristuksen verellä tässä lopunajassa.
Saamme pyytää, että Jumala tekee meistä näkyjen kansaa, -
joka ammentaa voimansa Jumalan Sanasta -
ja janoaa Pyhän Hengen valtavaa täyteyttä.
Kansaa, joka uskaltaa joskus pimeimmässäkin hetkessä astua ulos -
oman elämänsä keskiöstä, luottaa Jumalan Sanaan -
ja katsoa joskus jopa taivaan tähtiä.
Sen tähden saakoon Jumala rohkaista meitä sisälle evankeliumiin -
niin syvästi, että voisimme toisiakin rohkaista tällä tiellä.
Lohduttaa, olla Jumalan Hengen välikappaleina -
ja täyttyä niin Jumalan Hengellä, -
että voimme korottaa elämässämme Kristuksen veren armon -
Kristuksen tuoman valtavan tulevaisuuden ja toivon.
Kun tämän Sanan äärellä olen, tahdon siunata sinua, -
lohduttaa ja rohkaista sinua.
Älä jätä asioita oman sisimpäsi varaan, -
vaan laske ne Jeesuksen, Jumalan Pojan varaan.
Tulet näkemään, että Jumalan apu ei tule totisesti myöhästymään.
Jeesus sinua rakkaasti siunatkoon tiellä, -
joka johdattaa aina perille asti. Aamen.
Jos haluat tukea tätä ohjelmaa, voit soittaa numeroon -
0600 10077.
Puhelun hinta on noin 10 euroa.
Voit tukea myös pankin kautta. Ruudussa näkyy tilinumero ja viite.
Kiitos, että olet tukemassa tätä ohjelmaa!
Olkoon siunaus sinun ylläsi! Aamen.
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare