Olen Helena Penttilä. On mukavaa, -
että olet kanssani tässä Jumalan Sanan äärellä tämän hetken.
Luen Jumalan Sanasta 4. Mooseksen kirjan luvusta 12: -
"Mirjam ja Aaron parjasivat Moosesta kuusilaisnaisen tähden, -
jonka hän oli ottanut vaimokseen.
Mooses oli todellakin nainut kuusilaisen naisen.
He sanoivat: 'Onko Herra puhunut vain Mooseksen kautta?
Eikö hän ole puhunut myös meidän kauttamme?'
Mutta Herra kuuli sen. Mooses oli kuitenkin hyvin nöyrä ihminen, -
nöyrempi kuin kukaan muu ihminen maan päällä.
Yhtäkkiä Herra sanoi Moosekselle ja Aaronille ja Mirjamille: -
'Menkää te kolme ilmestysmajalle.' Niin he lähtivät sinne kolmistaan.
Silloin Herra laskeutui alas pilvipatsaassa, -
joka pysähtyi teltan ovelle. Hän kutsui Aaronia ja Mirjamia, -
ja he kumpikin astuivat esiin.
Herra sanoi: 'Kuulkaa minun sanani. Jos keskuudessanne on profeetta, -
minä ilmestyn hänelle näyssä, puhun hänelle unessa.
Palvelijalleni Moosekselle en puhu niin.
Hän on uskollinen koko minun talossani, -
ja minä puhun hänen kanssaan kas- vokkain, avoimesti, en arvoituksin.
Hän saa katsella Herran hahmoa.
Miksi ette siis pelänneet puhua palvelijaani Moosesta vastaan?'
Herra oli vihastunut heihin ja lähti pois.
Kun pilvi oli poistunut teltan päältä, -
Mirjamin huomattiin olevan lumivalkea spitaalista.
Kun Aaron kääntyi Mirjamiin päin, hän näki, -
että tämä oli spitaalinen. Aaron sanoi Moosekselle: -
'Oi, herrani! Älä pane kannettavaksemme syntiä, -
jonka olemme tehneet tyhmyyksissämme.
Älä anna hänen jäädä kuolleen sikiön kaltaiseksi, -
jonka ruumis on puoleksi mädännyt, -
kun se tulee äitinsä kohdusta.'
Silloin Mooses huusi Herran puoleen: 'Oi Jumala! Paranna hänet!'
Herra vastasi Moosekselle: -
'Jos hänen isänsä olisi sylkenyt häntä silmille, -
eikö hänen olisi ollut hävettävä seitsemän päivää?
Olkoon hän nyt seitsemän päivää leiristä ulos suljettuna.
Sen jälkeen hän saa tulla takaisin.'
Niin Mirjam oli leiristä ulos suljettuna seitsemän päivää, -
eikä kansa lähtenyt liikkeelle, ennen kuin Mirjam oli tuotu takaisin.
Sen jälkeen kansa lähti liikkeelle Haserotista -
ja leiriytyi Paaranin autiomaahan."
Äärettömän voimakas Jumalan Sanan kohta.
Mietin kauan valmistaessani tätä osiota.
Ymmärsin, että Jumalan Henki haluaa puhua omalle kansalleen -
näistä asioista.
Ajatuksiini tuli sellainen, -
jonka luin Billy Graham elämänkerrasta.
Siinä sanotaan, että hän puolisonsa Ruth Graham oli pyytänyt, -
että hänen siirryttyään tästä ajasta hautakiveen laitettaisiin: -
"Rakennustyömaa on päättynyt. Kiitos kärsivällisyydestänne."
Se kuvaa jotakin siitä, että niin kauan kuin olemme tässä ajassa, -
olemme matkalla. Samalla myöskin rakennamme omaa elämäämme.
Tarvitsemme paljon sellaisia hetkiä elämässämme, -
jolloin saamme tarkata myös omaa vaellustamme -
Jumalan pyhyyden ja kirkkauden edessä.
Uusi testamentti sanoo yhä uudelleen Jeesuksen omillakin sanoilla:
"Valvokaa ja rukoilkaa, ettette joutuisi kiusaukseen."
Yhä uudelleen toistuu Uudessa testamentissa sana 'Valvokaa'.
Se merkitsee sitä, että jokaisella meillä on omat heikkoutemme -
ja omat mahdollisuutemme myös langeta syntiin.
Meillä on omat mahdollisuutemme ja heikkoutemme.
Joillakin se näkyy ulospäin. Joku kantaa sisäisiä patoutumia, -
kunnes se tavalla tai toisella purkautuu.
Olemme ajan elämässä vielä rakenteilla, -
mutta on valtavaa tietää, että Jumala valvoo omaa kansaansa.
Hän rakastaa sitä, että hän saa tuoda meitä yhä uudelleen, -
ei sellaiselle näköalapaikalle, jossa hän haluaisi meitä ruoskia, -
lyödä tai kovistella. Ei Jumalan Henki toimi niin.
Jumalan Henki tulee kauniisti lähelle ihmisen elämää.
Hän haluaa osoittaa meille, kun olemme olleet pois poikkeamassa, -
mistä meidän tulisi tehdä parannus, -
mikä on elämässämme esteenä, että Pyhä Henki ei saa toimia.
Tässä Sananlaskujen kirjassa kirjoitetaan -
luvussa 14 jakeessa 30: -
"Sävyisä sydän on ruumiin elämä, -
mutta luulevaisuus [kateus] on [kuin] mätä luissa."
Kun tällaisen ajatuksen lukee -
täältä Jumalan kirjan lehdiltä, -
niin se merkitsee tätä: -
Vain siellä, missä on rauha Jumalan kanssa ja puhtaus Jumalan edessä, -
niin siellä hallitsee rauha Jumalan kanssa.
Sanotaan, että luulevaisuus, asiat, joita emme tiedä alkuperäisesti, -
usein synnyttävät elämässämme asioita, -
joita Raamattu kuvaa, että se on kuin mätä luissa.
Se ei ole mitään hyvää, vaan siinä on oma ominaisuutensa ja tuoksunsa.
Raamatun mukaan meidän tulisi kantaa Kristuksen tuoksua -
ja olla valona tässä maailmassa ja elämässä.
Äsken täältä lukemani henkilöt -
jotenkin aivan kuin viittaavat aikakauteen, missä elämme.
Elämme aikakaudessa, joka enteilee valtavan suuria muutoksia.
Sen tuntomerkkinä on, että vihapuheet leiskuvat kaikkialla.
Tuntuu, että kunnioitus ihmisten välisissä asioissa ja suhteissa -
on aivan kuin kateissa.
Tuntuu, kuin etsittäisiin vain omaa kunniaa ja nimelle arvovaltaa.
Kun ajattelee tätä aikakautta, -
niin millaisia Jumalan ihmisiä meidän tulisi olla?
Meidän tulisi loistaa Jumalan tuntemista -
ja olla todellisia Jumalan ihmisiä.
Uskon, että Jumala on viemässä meitä suureen puhdistustuleen.
Kun Jumala on viemässä tällaiseen, -
niin sillä on aina silloin taivaallinen merkitys.
Se merkitsee myös omassa elämässämme sitä, -
että Jumala haluaa viedä meitä suurempaan voimaan -
ja kykyyn kantaa Jumalan elämää ja evankeliumia eteenpäin.
Jotenkin tässä alkaa heijastua...
Kun Jumalan kirkkaus alkaa laskeutua elämäämme varten ja vasten, -
niin vihollisen tarkoitus on, että mahdollisimman moni eksyisi.
Sillä on ihan omat keinonsa eksyttää meitä.
Sen tähden on äärettömän tärkeää, -
että sisäinen ihmisemme saa ravintonsa Jumalan Sanasta.
Että meillä on yhteys Jumalan seurakunnassa -
ja saamme siellä rukoustukea ja kasvaa Jumalan tuntemisessa.
Ymmärrämme, että Jumalan sydämen syvintä olemusta on rakkaus.
Se rakkaus huipentui Golgatalla, -
kun Hän antoi meille Jeesuksen ja Hänen kauttaan sovituksen.
Sen tähden on äärettömän tärkeää, -
että ymmärrämme varjella sydämemme elämää.
Raamattu osoittaa äärettömän selkeästi, -
että sieltä sydämestä elämä lähtee.
Nyt on kysymys siitä, että katsomme sitä elämää myöskin Sanan valossa.
Mirjam ja Aaron, Mooseksen lihalliset sisar ja veli, -
heillä oli kummallakin tärkeä asema Jumalan kansan keskellä.
Mirjam oli ylistyslaulaja ja hän oli myös profeetta.
Hänen henkensä sai yhtyä Jumalan Henkeen -
ja Jumala puhui hänen kauttaan.
Hän sai ylistää ja johdattaa koko tuota suurta kansaa -
ylistykseen ja palvontaan.
Kun katsomme Aaronia, hänellä oli ylimmäispapillinen virka.
Hänellä oli suuri tehtävä Mooseksen rinnalla -
toteuttaa sanoilla niitä ajatuksia, mitä Jumala uskoi Moosekselle.
Aaron sai välittää niitä kansan elämän keskelle.
Me siis näemme, kuinka tärkeä asema molemmilla oli.
Saamme samalla ajatella, -
että heillä oli molemmilla oma Jumalan antama armoitus -
aivan samoin kuin Jumala oli kutsunut Mooseksen tehtäväänsä: -
käydä kansan edessä.
Jotakin tapahtui Mirjamin ja ehkä myös Aaronin sydämessä.
He alkoivat kuin kadehtia sitä, mitä Mooses oli saanut kokea.
Sitä, miten Jumala käytti Moosesta tuon kansan elämän keskellä.
Mirjam ja Aaron eivät ikään kuin valvoneet tilaansa Jumalan edessä.
He eivät tyytyneet Jumalan heille antamaan osaan ja armoitukseen.
He alkoivat kuin vähätellä Mooseksen elämäntehtävää.
He näkevät, että Mooses on tehnyt väärin Jumalan edessä.
He unohtivat kuitenkin sen todellisuuden, -
ettei heidän kuulunut ojentaa Moosesta. Se oli Jumalan tehtävä.
He ottivat käsiinsä jotakin, mitä Jumala ei ollut heille antanut.
Kuinka paljon tänään on tällaista!
Haluamme ihmisen mielessä ja hengessä asettaa asioita kohdalleen.
Emme osaa kunnioittaa toinen toistemme armoitusta.
Sitä, millä tavoin Jumala käyttää.
Tuntuu, että joskus kadehdimmekin toisia, joita Jumala käyttää.
Silloin on suuri vaara, että kun kadehdimme toista, -
niin kadotamme jotakin herkkyyttä omasta sisimmästämme.
Silloin alkaa lihan mieli tuoda lihan tekoja ja lihan hedelmiä.
Mirjam ja Aaron keskustelevat Mooseksen ongelmasta keskenään.
Sitten he päättävät, ettei se ole soveliasta Jumalan edessä.
Käyttäähän Jumala muitakin.
He halusivat aivan kuin nousta Mooseksen yläpuolelle.
Näin nykyäänkin monet asiat, tehtävät, ristiriidat nousevat -
väärästä mielenlaadusta. Tästä Sananlaskujen kirja sanoo, -
että se on kuin mätä luissa. Se ei tuota hyvää hedelmää.
Jotakin häiriintyy silloin myös Jumalan kansan -
ja ihmisen oman sisimmän ja Jumalan välisessä suhteessa.
Sitten tulee se päivä, jolloin he tulevat Mooseksen luo.
He haluavat ojentaa Moosesta ja nuhtelevat Moosesta.
On merkillistä, kun Raamattu sanoo, että Mooses oli vaiti.
Hän kuunteli, mutta hän oli vaiti.
Kun katsomme tätä tilaa, -
kuinka moni voi kantaa sisimmässään tällaista hengellistä hedelmää, -
että kun joku tulee ojentamaan meitä - syystä tai kenties syyttä -
niin osaisimme olla oikealla tavalla vaiti?
Tämän vaitiolon seurauksesta Raamattu sanoo, -
että Jumala kuuli ja Jumala näki.
Ystäväni, jotenkin tuntuu, -
että tämän aikakauden keskellä olemme olleet kadottamassa -
pyhän, aidon pelon Jumalan kasvojen edessä.
Uskallamme sanoa sanoja, joiden alkuperä ei ole Jumalasta.
Silloin ne eritoten haavoittavat.
Mooses tulee meille kuin ihanana esimerkkinä.
Nimittäin, vaikka hän saa syytökset lähimmiltä, -
mikä varmasti kosketti hänen sisintänsä, -
niin hän ei ala ajamaan itse omaa asiaansa.
Hän ei pidä etuoikeutettuna alkaa moittia Aaronia ja Mirjamia.
Kun katselemme tätä ja katselemme sitä, -
mitä oli tapahtunut Israelin kansan elämässä, -
siellä on ollut paljon ristiriitoja.
Jumalan mies, Mooses, oli kantanut aina kansansa edestä, -
huutanut Jumalaa avuksi ja miten ihmeellisesti Hän oli vastannut.
Eikä se tehnyt tyhjäksi sitä, -
etteikö Jumala ollut käyttänyt myös Aaronia ja Mirjamia.
Juuri tämä on katoamassa.
Emme enää osaa kunnioittaa toinen toisillamme olevia armoituksia, -
jotka Jumala on monelle erilaisissa elämänkokemuksissa -
ja elämänkoulussa olleille antanut Jumalan kansan elämän keskellä.
Joskus tuntuu, että halveksitaan, kun nousee jostakin -
kuin hiljaa virtaavien Siloan virtojen ääreltä hiljainen ääni, -
joka kuiskaa varoitusta. On helppo mitätöidä, -
mutta Jumalan taivas avaa pyhyytensä ovet, -
avautuu aivan kuin se aikakausi, johon olemme astuneet.
Silloin uskon, että myös herätyksen aikakausi vahvasti puhaltaa -
seurakuntiemme ja kenties koko kansamme keskelle niin, -
että joidenkin, jopa seurakuntien ohi Jeesus joutuu kävelemään.
Pyhä Henki joutuu menemään ja avaa kenties niitä uomia, -
mitä vähiten ymmärrämme tänään.
Raamatun mukaan Hän ilmestyy siellä, -
missä on särjetty ja nöyrä henki.
Siellä Jumala saa muotoa ja siellä Jumala voi puhua.
Ei Hän nostata meitä toinen toistamme vastaan, -
vaan nostattaa meidät Golgataa vasten.
Siinä näemme sen todellisuuden, ettei kukaan pääse perille, -
ellei Kristuksen veren tuoma puhtaus ja Pyhän Hengen todellisuus -
saa vaikuttaa elämässämme tahtomista ja tekemistä.
Mooses avaa sydämensä portit siellä sydämen hiljaisuudessa.
Jumala aivan kuin laittaa Mooseksen vähän taaemmaksi.
Hän astuu Mirjamin ja Aaronin eteen ja ottaa heidät puhutteluun.
Uskon, että profeetallinen maailma on aukenemassa.
Jumala alkaa profeetallisen maailman kautta vetää meitä -
yksilöinäkin tähän Jumalan puhutteluun.
Ylimmäispapillisessa rukouksessa Jeesus sanoo hyvin selkeästi: -
Etten kadottaisi yhtäkään, -
jonka olen saanut voittaa Jumalalle tästä maailmasta.
Katsomme tätä kuvaa, -
jossa Mirjam ja Aaron seisovat Jumalan kirkkauden edessä -
ja alkaa tulla sanoja Jumalan maailmoista.
Raamattu osoittaa, että heillä ei ollut mitään sanoja, -
millä he olisivat voineet puolustaa elämäänsä Jumalan edessä.
Jumala aivan kuin asettaa Mooseksen heidän eteensä ja sanoo: -
"Näin ei ole Mooseksen kanssa. Minä voin puhua hänelle.
Minä puhun hänelle suoraan -
eikä minun tarvitse puhua hänelle vertauksilla."
Ajattele, minkä rikkauden voi Jumalan ihminen kantaa, -
kun sisäinen maailma on avoimessa suhteessa Jumalan kanssa.
Jumala puhuu. Se Jumalan Sanan todellisuus, -
minkä Jumala on meille uskonut Sanassaan, -
saa sen muodon, että Pyhä Henki voi sen voidella -
ja vaikuttaa tässä ajassa vielä Jumalan Sanoja ja tekoja.
Me tarvitsemme tätä. Jopa me tarvitsemme sitäkin, -
mitä tapahtui Mirjamille ja Aaronille.
Ehkä juuri Mirjam oli se, joka alkuun sysäsi, kertoi Aaronille jne.
Sitten tulee se päivä, jolloin Jumalan kirja kertoi, -
kuinka Jumala rankaisee Mirjamia, -
ja hän tulee lumivalkeaksi spitaalista.
Kun Mooses ja Aaron katselevat Mirjamin olemusta, -
voi sanoa, että siinä on se lihallinen olemus, -
jossa ei ole enää mitään kuvaa Jumalan heijastumasta.
Sana sanoo, että Aaron kauhistuu.
Me olemme tietämättömyydessämme tehneet sellaista, -
josta nyt tämä Jumalan rangaistus tulee.
Hän pyytää Moosesta rukoilemaan, että Mirjam parantuisi.
Kun katselemme Jumalan kirjan lehdiltä tätä nöyryyttä, -
kuinka Mooses notkistaa jälleen polvensa Jumalan edessä -
Aaron vierellään. Hän rukoilee, että Jumala parantaisi Mirjamin.
He saivat vastauksen, että 7 päivää leirin ulkopuolella.
Samanaikaisesti koko leiri joutuu pysähtymään.
Pysähdyn tämän Sanan äärelle sen tähden, että uskon, -
että kun Jumala on alkanut puhdistaa meitä, -
niin aivan kuin tulee pysähdys.
Siinä Jumala haluaa näyttää valtasuuruutensa, pyhyytensä, -
kirkkautensa, valtavan voimansa.
Sitä vasten saa katsoa aivan kuin Mirjamin olemusta.
Hän on parannettuna, mutta hän joutuu olemaan paikoillaan.
Mietin tätä asiaa, ja tuli tällainen ajatus.
Samanaikaisesti, kun Mirjam on eristettynä, -
samanaikaisesti koko leiri on pysähdyksissä.
Oliko kenelläkään varaa ojentaa kättänsä Mirjamia vasten?
Varmasti myös kansan keskellä tehtiin matkaa omaan sisimpään, -
omiin ajatuksiin, omiin sanoihin, omaan käyttäytymiseen.
Varmasti sen 7 päivän aikana, Jumalan määräämänä aikana, -
tehtiin leirissä parannusta.
Kun sitten ilmestysmajalla pilvi jälleen nousi -
ja hiljaisuuden ja eristäytymisen aika päättyi, -
niin koko kansa sai lähteä liikkeelle Mirjam siellä mukana.
Ystävät, se merkitsee jotakin siitä, -
että he eivät lähteneet enää samanlaisina, -
vaan heidän elämässään oli tapahtunut valtava muutos.
Nyt haluaisin sanoa tässä lopunajan elämän keskellä, -
jossa eittämättä Jumalan ihmisinä maailmankaikkeudessa vaellamme: -
olemme valmistautumassa suurta päivää varten, -
kun Vapahtajamme saapuu noutamaan oman kansansa.
Kuulkaa, me emme mene saastaisin sydämin, -
vaan Jumala rakkaudessaan vie meitä sille näköalapaikalle, -
että saamme Jumalan valossa, Pyhän Hengen valossa, -
Pyhän Sanan armoituksen alla tehdä syvintä matkaa omaan sisimpäämme.
Me saamme pyytää Jumalan armon ilmestymistä -
omiin asenteisiimme, päätöksiimme.
Jos sisimmässä on katkeruuksia ja solvausta jotain toista kohtaan, -
niin näkisimme, että sillä elämällä ei ole siunausta.
Siunaus on ainoastaan siinä, missä Jeesus voi sanoa meille, -
että sinun syntisi on annettu sinulle anteeksi.
On aika nousta siihen arvovalta-asemaan, -
minkä Jumala on valmistanut meille.
Koko maailma on täynnä Voi!-huutoa, pelkoa, ahdistusta, -
väkivaltaa, kaaosta. Tämän aikakauden keskellä -
Jumala nostaa oman kansansa, -
haluaa viedä sen voiteluun Pyhässä Hengessä.
Ne, jotka uskaltavat polvistua vielä ikuisen elämän sanojen äärellä -
ja uskaltavat alistaa oman lihansa Jumalan tekojen alamaisuuteen, -
ja Jumala pääsee vaikuttamaan heidän elämässään.
Liian paljon on turhaan sammunut Jumalan avaamia herätyksiä.
On liian paljon uskovia, jotka ovat jääneet katkeruuksiensa -
tai loukatuksi tulemisiensa alle vaikertamaan elämän tien sivuun.
Nyt on aika nousta ja nähdä, kuinka Jeesus on täynnä rakkautta, -
kuinka Hänen kätensä ovat avattuina ja Hän kutsumalla kutsuu: -
"Tulkaa! Teille on valmistettu se osa Kristuksessa Jeesuksessa, -
että saatte käydä Jumalan ihmeelli- seen valmiuteen ja puhtauteen."
Jumalan kansan keskellä on vielä tuoreen evankeliumin, -
vanhanaikaisen veren evankeliumin ihana sävel.
Me saamme julistaa Jeesuksen, Jumalan Pojan, sovitusta.
Saamme vielä julistaa synnit synniksi.
Saamme julistaa vapautuksen Sanan todellisuutta Pyhässä Hengessä: -
totisesti, totisesti Jeesuksessa Kristuksessa on elämä, -
anteeksiantamus, iankaikkisuus ja kaikki, mitä tarvitset elämään.
Tänään me sanomme vielä, että olemme rakenteilla, -
mutta tulee se päivä, jolloin saamme sanoa: -
"Kiitos kärsivällisyydestänne." Olemme saaneet astua siihen, -
että rakennus on valmistunut. Se on suunnattoman suuri päivä.
Kuule, ystäväni, en tiedä, koska se on, kuinka lähellä.
Tänään keskellämme on kuitenkin eläväksi tekevä elävä Kristus.
Hänen ihmeellinen verensä puhdistava voima voi vaikuttaa -
sinun elämässäsi sen puhtauden, että pääset irti sinua sitovasta.
Tulet Jumalan lapseuteen ja siihen osaan, -
minkä Kristus on sinulle valmistanut.
Me saamme sanoa: "Rakas ystävä, tervetuloa Herran pöytään. -
Tervetuloa vapautukseen. Juuri sinulla on siinä paikka -
Jeesuksen nimen, veren ja ansion tähden." Aamen.
Jos haluat tukea tätä ohjelmaa, niin voit soittaa -
numeroon 0600 10077.
Puhelun hinta on noin 10 euroa.
Voit käyttää myös pankkia. Tilinumeron näet kuvan alareunassa.
Muistathan viitteen. Silloin tuet tätä ohjelmaa.
Kiitos sinulle!
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare