Olen Helena Penttilä.
Olen iloinen, että olet kanssani hetkisen Jumalan sanan äärellä.
Haluan aluksi lukea kohdan Psalmista 139.
Musiikinjohtajalle. Daavidin psalmi.
Herra, sinä olet minut tutkinut, ja sinä tunnet minut.
Sinä tiedät, milloin minä istun ja milloin nousen, -
sinä ymmärrät ajatukseni kaukaa.
Polkuni ja makuusijani sinä olet vaaksalla mitannut, -
kaikki tieni ovat sinulle tutut.
Kielelläni ei ole sanaakaan, jota sinä, Herra, et täysin tunne.
Edestä ja takaa sinä olet minut saartanut, -
ja laskenut kätesi päälleni.
Tämä tieto on minulle ylen ihmeellinen, niin korkea, -
etten voi sitä käsittää.
Tässä psalmissa avautuu valtavalla tavalla Jumalan kaikkivaltius, -
ja toisaalta sitä vasten pienen ihmisen elämänkokemus.
Mitä on se, kun Jumala on saanut tulla ihmisen elämään.
Se huokuu jotakin sellaista turvallisuutta, -
Jumalan läsnäolon rauhaa, -
vaikka elämäntilanteet ovat erilaiset.
Jokaisessa tilanteessa voi aistia, että Jumala ei ole kaukana.
On sanottu ihanasti, että Jumala on aina askeleen edellä -
meidän elämämme keskellä, tapahtui elämässämme mitä tahansa.
Usein elämä monella tapaa yllättää ja tulee sellaisia asioita, -
joita emme ole voineet emmekä kyenneet ennakoimaan.
Mitä psalmista tässä avasi, -
jatkan Luukkaan evankeliumin luvusta 24, -
hyvin tutusta raamatunkohdasta ja tapahtumasta.
Sen jälkeisen ajan, kun Jeesus oli kuollut ristinpuulla, -
valtava kaaos Jerusalemissa, paljon asioita, -
ennen kaikkea, Jeesuksen opetus- lapset olivat pelon vallassa, -
koska he eivät vielä käsittäneet kaikkea tapahtunutta.
He olivat vain nähneet silmillään, kuulleet korvillaan, -
ja ymmärtäneet sen, minkä kykenivät ymmärtämään.
Mutta kaikki ne tapahtumat ristin äärellä -
painoivat opetuslasten sydämiin valtavan pelon.
"Mitä tapahtuu tämän jälkeen?" Ehkä oli myös suuri epäily, -
olemmeko turhaan seuranneet ja kuunnelleet Jeesusta -
ja käyttäneet aikaa hänen kanssaan.
Toisaalta he muistivat valtavat kuvat ja tapahtumat, -
jotka he itse olivat kokeneet, kun Jeesus paransi.
Kun Jeesus pysähtyi jonkun pohjamudissa olevan kohdalle, -
aina kun hän pysähtyi, aukeni jotain sellaista ihmiselämään, -
että elämään tuli toivo. Joku parantui, joku sai näkönsä, jne.
Ja tällaisten tapahtumien jälkeen he näkevät, -
kuinka Jeesus kuolee ristillä, -
se oli niin rajusti sisäiseen maailmaan piirtynyt kuva, -
että he eivät voineet ymmärtää tapahtunutta, -
ja kuinka valtava salaisuus tuohon ristiin ja kuolemaan -
ja myöhemmin ylösnousemukseen tuli tapahtumaan.
Sen tähden opetuslapset pelkäsivät.
On sanottu, että kun joku kohtaa suuren pelon ja ahdistuksen, -
niin usein haluaa vain paeta pois.
Ja nyt tässä Luuk. 24 kerrotaan kahdesta miehestä, -
he halusivat pois Jerusalemista sen kaaoksen keskeltä, -
vetäytyä ehkä hiljaisuuteen, -
pohtiakseen asioita, joita Jerusalemissa oli tapahtunut.
Niin he lähtivät tälle matkalle.
Noin 12 km Jerusalemista oli Emmaus-niminen kylä.
Raamattu kertoo, että matkalla miehet keskustelivat ja pohtivat -
niitä asioita, mitä oli tapahtunut.
Kun ihminen pohdiskelee ja kaksi keskustelevat keskenään, -
niin he aivan kuin yrittivät löytää toisiltaan jotain Sanan murua -
tai lohdutusta, ettei kaikkea sittenkään ole menetetty.
Kuitenkin kaikkea ympäröi epämääräisyys, -
joka vaikutti näihin miehiin. He olivat niin peloissaan, -
että heidän sisäinen olemuksensa ja ajatuksensa olivat lamaantuneet, -
koska he eivät voineet ymmärtää -
ja heidän silmänsä olivat kuin pimitetyt kaikelta, -
mikä nyt oli aukenemassa heidän edessään.
Näiden vaikeiden asioiden pohdis- kelussa Raamattu sanoo ihanasti, -
että Jeesus tulee heidän takaansa -
heidän vierelleen ja kävelee siinä.
Hätkähdin eräänä aamuna, kun ajattelin tätä Raamatunkohtaa.
Oletko koskaan miettinyt, että Jumala, vaikka hän on taivaassa, -
Jeesus on Isän luona, -
niin kuitenkin Jumala voi olla meidän kanssamme.
Voimme elää niin erilaisissa olosuhteissa, tunnelmissa, -
ajatuksissa, ehkä ahdistuksessa, -
ettemme kykene näkemään asioiden keskeltä eteenpäin.
Kuitenkin kaiken keskellä Jeesus kulkee siinä vierellä.
Hän aivan kuin kuulostelee niitä sanoja, joita miehet puhuvat.
Hän menee aivan tyynesti ja rauhallisesti miesten keskelle -
ja sanoo: "Mitä te siinä keskenänne puhelette?"
Aivan kuin hän olisi joku, joka ei tiedä mitä on tapahtunut -
ja hämmästyneenä kyselee miehiltä.
Oletko koskaan ajatellut Jeesusta tältä pohjalta?
Ei hän tule peloissaan olevan ja säikähtäneen ihmisen luo -
aivan kuin komentaen, -
vaan hän tulee, asettuu vierelle ja kuuntelee.
Ei niin, etteikö hän tietäisi kaikkea mitä tapahtuu, -
mutta hän tulee rauhasta käsin.
Siksi on mieletöntä sanoa tai kokea tänään, -
että tämä Jeesus on tänään tässä meidän keskellämme.
Ei hän ole hämmentynyt näistä tilanteista, -
joita maailmalla tapahtuu.
Aivan kuin mistään ei saisi käsitystä ja on pelko, -
mihin kaikki johtaa, mitä kuulemme maailmalla tapahtuvan.
Kuitenkin tämänkin aikakauden keskellä Jeesus on yhä sama Jeesus.
Hän haluaa ladata jotain niin suurta meidän elämäämme, -
että tässäkin aikakaudessa voimme nostaa päämme pystyyn, -
ja sanoa Jumalan ihmisinä: Meidän Jumalamme elää, -
ja hän vaikuttaa ja toimii.
Nyt kun katselemme tätä hetkeä ja kuuntelemme näitä sanoja, -
on valtavaa, kuinka näemme, että Jeesus tulee siihen vierelle.
Hän ei hoputa, vaan sanoo aivan rauhallisesti opetuslapsille, -
että kuinka olette hitaat ymmärtämään, mikä on Jumalan -
ja mitä Jumalan sanassa sanotaan.
Pelko oli ikään kuin riistänyt jotain todella kallista -
näiden opetuslasten elämästä.
Siinä Jeesus alkaa puhua heille -
ja avata Jumalan sanaa. Hän puhuu vanhan liiton profeetoista, -
nostaa sieltä ennustuksia esille, siirtyy toisiin profetioihin, -
toisten profeettojen kirjoittamiin ja selittää yksityiskohtaisesti: -
kaiken tämän pitää tapahtua, kaikki tämä on Jumalan sallimaa.
Tässä on jotain niin vahvaa, -
mitä ei mikään koko maailman- kaikkeudessa voi tuhota.
Se on Jumalan valtava lupaus. Hän on, hän hallitsee, -
ja kaikki tämä ei murskaannu meidän edestämme, -
jotka luotamme elävään Jumalaan, -
vaan se haluaa synnyttää meissä uutta luottamusta ja innoitusta.
Jumalan sanassa on valtava voima.
Kun Jeesus puhuu näitä opetuksen sanoja näille kahdelle miehelle -
heidän korvansa aukeavat kuulemaan.
He aivan kuin menevät näiden asioiden sisälle ja kuuntelevat.
He kävelevät, ja saapuvat sen majapaikan äärelle -
jossa heidän oli sinä yönä määrä majoittua.
Tässä Raamattu sanoo hyvin merkillisen asian: -
Jeesus oli kulkevinaan ohitse.
Silloin toinen miehistä sanoo: -
"Älä mene, vaan jää luoksemme."
"Jää luoksemme?" Toisaalta sekin, että Jeesus oli "kulkevinaan", -
kertoo, että tilanne oli Jumalan hallinnassa.
Ei Jumalan maailmoissa ole sattumia.
Ja nyt kun miehet pyytävät, niin Jeesus astuu heidän majapaikkaansa.
Ja mitä siellä alkaa tapahtua, on jotain niin valtavaa huipennusta, -
johon Jumala haluaa itse kutakin meitä, -
tänään tässä elämäntilanteessa, missä oletkin.
On lohdullista sanoa, -
että Jumalan maailmoissa on kaikki valmistettuna.
Jumalalla on kaikki valmiina.
Mutta Jumalan täytyy saada ikään kuin herättää meidän sisimpämme -
siihen todellisuuteen, että hän saa avata uskon sisimmässämme.
Kun Jeesus astuu tuohon kotiin, tapahtuu merkillinen siirto.
Jeesus asettuu isännän paikalle tuossa ateriayhteydessä, -
mikä siinä avautuu.
Raamattu sanoo, että kun hän ottaa leivän ja alkaa murtaa sitä, -
samalla hetkellä opetuslapset näkevät ja kokevat -
jotain valtavan suunnatonta Jumalan armollisuutta ja rakkautta.
Ja siinä sanotaan, että "he tunsivat hänet".
Siis kenet he tunsivat?
He tunsivat, että heidän pöytänsä päässä, isännän paikalla, -
istuu Jeesus Kristus.
Mistä he tunsivat?
Oliko jotain tuttua aiemmista ateriayhteyksistä?
"Näin on tapahtunut ennenkin." Mutta siinä oli jotain uutta.
Kun he katsovat Jeesusta, Raamattu sanoo, että he näkivät.
Ja mitä he näkivät? He näkivät Jeesuksen käsissä arvet.
Ja nuo arvet Jeesuksen käsissä -
aivan kuin laukaisevat sellaisen sisimmän avautumisen.
Yhtäkkiä he tajuavat: Jeesus, jota katselimme ristillä murskattuna, -
se Jeesus, jonka näimme laskettavan hautaan jne.
Nyt tämä Jeesus on keskellämme.
Sanoivathan naiset, että he olivat nähneet haudalla enkelit -
ja he olivat kuulleet muutakin.
Mutta nyt he olivat itse siinä asian ja elämän keskuksessa.
Nähdä tämä Jeesus. Minulla on sellainen sisäinen vakuus, -
että tässä ajan elämässä tänään, -
niin emme puhu jostakin, joka on tapahtunut 2000 vuotta sitten, -
vaan puhumme Jeesuksesta, joka elää myös tänä päivänä.
Hän elää, toimii ja vaikuttaa.
Siksi on riemullista julistaa, -
että emme puhu kuolleita elämän kirjoituksia, -
vaan siitä elämän Sanasta, josta sanotaan, että elämä ilmestyi.
1. Joh. 1:ssä on niitä ajatuksia: -
me näimme hänet, me käsin koskettelimme, siitä puhumme: -
elämän Sanasta.
Kun Psalmi 139, josta äsken luin osia, -
alkaa avautua edessäsi, tulet ymmärtämään, mistä on kyse.
Jumala näkee kaiken.
Aina kun ihminen pääsee sisään Jumalan elämään -
ja saa havahtua siihen, että Jeesus elää, -
evankeliumin ydin aukenee, -
niin silloin Jumala ei ole pelottava Jumala, -
vaan hänestä tulee turvallinen Jumala.
Missä ikinä käynkin, siellä Jeesus on paikalla, -
siellä Jeesus on mukana. Ja aina askeleen edellä.
Ei ole elämäntilannetta, josta Jumala ei voisi viedä meitä läpi.
Kun katselen sitä hämmästystä opetuslasten olemuksessa -
ja heidän sydämensä ns. parahtaa, -
kun Jeesus yhtäkkiä häipyy ateriayhteydestä, -
he sanovat: "Eikö sydämemme ollutkaan meissä palava?"
"Eikö sydämemme ollutkaan meillä palavana, -
kun hän selitti meille Kirjoituksia?"
Toinen käännös sanoo ihanasti: -
"Eikö sydämemme alkanutkin hehkua, -
kun hän selitti meille Kirjoituksia?"
Eli ennen kuin Jeesus hävisi heidän näkyvistään, -
hän oli saattanut opetuslapset iankaikkisen Sanan perustukselle, -
tuomalla heille niitä sanoja.
Vaikka väistyn ja inhimillisillä silmillä ette näe minua, -
niin olen kanssanne, ja se Sana, jonka Jumala on antanut, -
ja joka on Raamattuun tallennettu, se Sana on elävää, -
ja kykenee pitämään teidät siinä Jumalan todellisuudessa -
ja myös siinä, että Jumala on uskollinen ja kaikkivaltias.
Ei ole elämän kaaosten keskellä sellaista tilannetta, -
etteikö Jumala voi muuttaa sitä.
Tässä puhuessa tulee mieleeni aikojen takaa eräs ystävä.
Hän kertoi, että kun oli sairaalassa ja istui vuoteellaan, -
hänen sisällään oli valtava hämmennys ja pelko.
Vain hetkeä aiemmin hän oli saanut kuulla monia asioita, -
joita ei olisi halunnut kuulla.
Kun ihminen joutuu sen eteen ja tulee niitä asioita, -
joista ihminen tietää, että elämä on rajallista, -
ja asioita, jotka eivät ole ennestään tuttuja, -
se tuo pelottavuutta ja välillä kaaostakin.
Tämä nainen, siellä sairaalavuoteella, oli jo löytänyt Jeesuksen.
Nyt nämä hämmentävät asiat nousivat hänen sisimpänsä päälle, -
niin ettei hän nähnyt Jeesuksen todellisuutta.
Mutta on valtavaa tietää, että Jeesus voi valmistaa meille aterian -
mitä ihmeellisimmissä paikoissa.
Hän odottaa saadakseen tehdä sen.
Sen koki myös tämä nainen.
Yhtäkkiä hän tajusi, että viereen istuu joku, vaikkei nähnyt ketään.
Joku, josta huokuu äärettömän syvää turvallisuutta ja lämpöä.
Hän koki aivan kuin lämpimän käden laskeutumisen olalleen.
Samalla hän kuulee sisimpäänsä sanoja: "Tyttäreni, älä pelkää. -
Ole turvallisella mielellä. Minä tässä olen."
Samalla hän kokee, että hän puhuu sisimmässään, ja hän tajuaa, -
että Jeesus on siinä läsnä.
Jotain avautuu, -
jotain syvää tuskaa ja kipua poistuu hänen olemuksestaan.
Ei Jeesus sanonut: "Sinä paranet." tai että jotain tiettyä tapahtuisi.
Vaan se suuri turvallisuus sen turvattomuuden keskellä, -
mikä huokui Jeesuksesta siinä ihmeellisessä kokemuksessa.
Hän sanoi, en tiedä ajan kulua, mutta sitten kuulin sisimpääni: -
"Tyttäreni, olen vahvistanut sinua, eikä tämä häviä, kun lähden tästä."
Sitten hän kuulee ihanat sanat: -
Nyt minua tarvitaan lastenosastolla kiireesti, siksi menen sinne.
Kun tuo tilanne oli väistynyt ja hän oli yksin vuoteensa äärellä, -
yhtäkkiä alkoi vain valtava ilo kummuta hänen sisimmästään.
Hän tiesi, että hänen elämässään on päämäärä, tulevaisuus ja toivo.
"En tiedä, mitä tapahtuu ja miten, -
mutta tiedän, että Jumala on kaikessa siinä mukana".
Psalmin sanat, jotka tuo nainen kokee tuossa elämäntilanteessa.
Ei vain se nainen sairasvuoteella, vaan sinä voit kokea tänään, -
että tämä Jeesus riittää sinulle.
Hän voi valmistaa sinun sisimpääsi sellaisen ateriayhteyden, -
ja kun näet Jeesuksen arvet ja ymmärrät, kuten nuo opetuslapset, -
jotakin valtavaa tapahtui. Hän on tullut kuolemasta ja hän elää!
Ystävät, hän elää tänä päivänä!
Ei Jumalan seurakunta julista kuollutta Jumalaa -
tai jotain elämää, joka olisi vangittu kuoleman kahleisiin.
Me julistamme iankaikkisen elämän toivoa, ja se ei saata häpeään, -
koska Raamattuun on kirjoitettu.
Ajattele pelkoa, joka vei opetus- lapset pakenemaan Jerusalemista.
Nyt kun he kohtaavat ylösnousseen, kuoleman voittaneen Jeesuksen, -
koko heidän sisäinen maailmansa täyttyy Jumalan läsnäololla.
Yhtäkkiä se elämän reppu, joka oli täynnä ahdistavia ajatuksia, -
on purettu heidän harteiltaan ja ilo täyttää heidän olemuksensa.
Ilon keskellä he tajuavat, -
ettemme voi pitää tätä vain itse omassa elämässämme salassa, -
vaan kerromme veljillemme ja sisa- rillemme: meidän Jeesuksemme elää!
Se on sittenkin totta! Se kaikki on voimassa, -
koska hän on noussut kuolleista.
Tässä ajassa on valtavaa julistaa tätä Jeesusta.
Hän riittää, missä oletkin, vaikka ahdistuneena menossa johonkin, -
ja haluaisit vain murehtia hiljaa.
Jeesus vetää sinua lähemmäs itseään, kulkee vierelläsi -
ja sanoo: Tyttäreni ja poikani, ei mitään hätää, olen sinun kanssasi.
Sen tähden, sinä, joka et vielä tunne tätä Jeesusta, -
saat hiljaa avata sydämesi ja kokea jotakin siitä armosta, -
osaat rukoilla tai et, mutta kun kaipaat sitä Jumalaa, -
joka on kaikkialla kanssasi.
Pyydä yksinkertaisesti Jeesuksen nimessä ja veressä -
että Jeesus tulee elämääsi -
ja saat tunnustaa syntisi hänelle -
ja saat kokea, että Jumalalla on paljon anteeksiantamusta.
Kun se anteeksianto saa laskeutua elämääsi, Pyhä Henki vakuuttaa, -
että se on totta, ja sinä saat lapsen oikeuden, -
joka kuuluu jokaiselle, jonka Kristus on lunastanut omaksensa.
Siksi on vielä nyt hyvä, -
sinä, joka olet ahdistuksessa, -
olitpa sairasvuoteella, kotonasi tai missä vaan elämäntilanteessa, -
tänään sinulla on mahdollisuus päästä ateriayhteyteen, -
jossa tarjotaan iankaikkisen elämän leipää. Kun Jeesus murtaa leivän -
Jumalan sanasta sinun elämääsi, ystäväni, et joudu häpeään, -
vaan tulee turva ja tietoisuus, että vaikka elämä päättyisi, -
niin menet Jeesuksen kanssa iankaikkiseen elämään.
Anna tahtosi laskeutua ja sisimpäsi nälän tulla Jumalan tietoon.
Saat nähdä, että Jumalan taivas vastaa, koska Hän on vierelläsi.
Ja me saamme sanoa: Aamen. Jeesus sinua siunatkoon, -
antakoon sinulle sen tulevaisuuden ja toivon, mikä on kirjoitettu, -
ja minkä Kristus on valmistanut jokaiselle ihmiselle, -
joka ottaa hänet vastaan. Aamen.
Ystäväni, jos haluat tukea tätä ohjelmaa, -
voit soittaa numeroon: 0600 10077.
Puhelun hinta on noin 10 euroa.
Voit käyttää myös pankkia. Tilinumeron näet kuvan alareunassa.
Muistathan viitteen. Silloin tuet tätä ohjelmaa.
Kiitos sinulle!
Tekstitys: Anna Lukka