Olen Helena Penttilä. On tosi hieno asia, -
että olet kuuntelemassa tätä ohjelmaa.
Eräänä koulun juhlapäivänä kylätiellä -
pieni ala-asteella oleva poika tapaa kylän erään naisen, -
joka oli tulossa myöskin koulun juhlaan.
Nainen sanoo pojalle: "Tuletko sinäkin kuuntelemaan ohjelmaa?"
Pieni poika sanoo tuolle tädille: -
"En oikeastaan tule kuuntelemaan, -
vaan minä haluan osallistua siihen."
Tuo ajatus tänään tässä: on eri asia, että kuuntelemme, -
ja toisaalta eri asia, että kuulemamme Sana voi päästä -
myöskin meidän elämässämme hyödyttämään meitä.
Silloin tulemme myös itse osalliseksi tästä Jumalan Sanasta.
Pieni poika oli koulunäytelmässä -
ja hänelle oli tärkeää, että hän sai osallistua.
Uskon, että myös Jumalan maailmoista käsin on -
suunnattoman tärkeää, että Jumala saa koskettaa -
ja vetää sinua lähemmäksi itseään.
Ja kenties ehkä tänään juuri tulla sinulle pelastuksen Jumalaksi.
Haluan lukea tutun Jumalan Sanan kohdan -
Ilmestyskirjan luvusta 3, jakeen 20.
"Minä seison ovella ja kolkutan.
Jos joku kuulee minun ääneni ja avaa oven, -
minä tulen sisälle hänen luokseen -
ja aterioin hänen kanssaan ja hän minun kanssani."
Toisessa käännöksessä sanotaan: "Katso, minä seison ovella -
ja kolkutan." Tuo sana 'katso' on pyyntö, -
jonka Jumalan Henki asettaa tässä meidän eteemme.
Katsominen on sitä, että kohdistamme katseemme tiettyyn asiaan, -
jotta voisimme päästä ymmärtämään sen asian merkityksen.
Raamattu osoittaa, että kaikista kalleinta ihmisen elämässä on -
saada tulla tuntemaan elävä Jumala.
Jumala, joka ei sittenkään ole kaukana yhdestäkään meistä.
Kun tämän Jumalan Sanan äärellä tänään olemme, -
niin olen ajatellut, että tämä voisi olla myöskin otsikoituna -
"Kutsu suurelta Kuninkaalta".
Kun tällainen kutsun teema on, -
niin on hyvä myös lukea lisää Jumalan Sanasta.
Roomalaiskirjeen 5. luvussa -
ovat jakeissa 1-2 ne ajatukset, -
joiden äärellä tahtoisin kanssasi viivähtää: -
"Koska siis olemme tulleet uskosta vanhurskaiksi, -
meillä on rauha Jumalan kanssa -
meidän Herramme Jeesuksen Kristuksen kautta.
Hänen kauttaan me olemme päässeet uskossa tähän armoon, -
jossa nyt olemme, ja me kerskaamme Jumalan kirkkauden toivosta."
Tällä raamatunkohdalla on erittäin valtava merkitys omassa elämässäni.
Olin lukenut sitä kenties kymmenet kerrat.
Se aivan kuin soljui sanoina ajatusmaailmani läpi.
Sitten tuli eräs päivä päivien joukossa, -
jolloin olin sairaalassa -
iäkkään ystäväni sairasvuoteen äärellä.
Tiesin, että hänellä oli enää tässä ajassa -
kenties muutama vuorokausi elämän aikaa.
Sairaus oli painanut hänen olemustaan -
ja hän oli vaipunut jo tajuttomuuteen.
Istuin vuoteen äärellä ja pidin kädestä kiinni.
Käsi ei enää oikeastaan liikkunut.
Pieni lämpö kädessä vielä kuvasti, että elämää on.
Kevyt hengitys vuoteelta kuului korviini.
Katselin tuon iäkkään ystävän olemusta -
ja tiesin, että hän siirtyy kohta pois tästä ajasta.
Silloin ajattelin, mikä olisi se Jumalan Sana, -
jota voisin vielä tässä lukea.
En tiedä, kuuliko hän niitä sanoja, -
mutta minä luin nämä Roomalais- kirjeen sanat.
Samalla tuli se ajatus, jonka olin aikanaan lukenut, -
kun Paavali kirjoittaa: -
"olemme päässeet uskossa tähän armoon".
Se voidaan sanoa myöskin ajatuksella, -
että "olemme saaneet kuulla kutsun suurelta Kuninkaalta -
tulla kuninkaalliselle vastaanotolle".
Tuo ajatus valtasi ja katselin ystävää, joka on pois siirtymässä.
Ajattelin, että useita kymmeniä vuosia sitten -
hän nuorena ihmisenä sai antaa elämänsä Kristuksen käsiin.
Hän sai kuulla tämän valtavan kutsun Jumalan maailmoista elämäänsä.
Hän ymmärsi, että hän tarvitsee pelastusta.
Hän tarvitsee elämäänsä elävää Jumalaa.
Tuo kutsu ei jäänyt hänen kohdallaan mitättömäksi.
Ajattelen, mitä kutsu merkitsee.
Jos joku saa kutsun itsenäisyys- päiväjuhlaan presidentin linnaan, -
niin kuinka kutsu on arvokas, koska se tulee arvokkaalta taholta.
Monet haastattelussa sanovat siellä juhlan keskellä, -
että se kutsu tuli yllättäen.
Näkee, että kutsu on ollut arvokas.
Sitä kutsua on pidetty arvossa -
ja on haluttu myöskin tulla juhlimaan.
Itsenäisyyspäivän vastaanotto on vain kalpea kuva sen rinnalla, -
kun ihmisen ajatus ja elämä siirretään siihen, mikä on ikuista, -
ja kaiken Luojaan, elävään Jumalaan.
Jos elävän Jumalan maailmoista tulee kutsu ihmiselämän keskelle, -
se on jotakin peruuttamatonta. Se on suunnattoman arvokasta.
Se osoittaa, että juuri sinä, juuri minä, juuri yksi ihminen on -
Hänelle suunnattoman arvokas.
Jos ajattelemme sen kutsun arvokkuutta, -
miksi Jumala kutsuu ihmistä, -
niin tulemme Jumalan Sanan valtavaan huipentumaan.
Se kertoo meille sen totuuden, -
että Jumala on niin paljon rakastanut meitä, -
että Hän antoi ainokaisen Poikansa, Jeesuksen Kristuksen.
Jeesus Kristus tässä ajassa oli ja eli aikanaan -
ja sai ristinkuoleman.
Jumalan suunnitelma ihmisen pelastamiseksi toteutui Hänessä, -
siis Jumalan Pojassa. Ajattelemme sitä pelastusta, -
jonka hinta on niin valtava, että siinä tarvittiin Jumalan Poika.
Kun puhumme suuren Jumalan kutsusta, -
joka tulee Jumalan maailmoista ihmisen sydämeen, -
niin se nostaa sen kutsun arvon suunnattomaksi.
Se kutsu on lunastettu meille Kristuksen verellä.
Kun tällainen kutsu ihmisen sydämen tasolle laskeutuu, -
se voi avautua mitä merkillisimmissä elämän tilanteissa.
Elämän arjen keskellä voi yllättäen joku ystäväsi sanoa: -
"Kuule, minä olen tullut uskoon -
ja löytänyt elämääni suuren, ihmeellisen Vapahtajan."
Voi nähdä, kuinka tuon ystävän elämä muuttuu.
Joutuu aivan kuin kasvotusten sen todellisuuden kanssa -
ja peilaamaan omaa elämäänsä sitä vasten.
Muistan, kuinka aikanaan Tuulikki-ystäväni oli löytänyt -
elämäänsä Kristuksen. Hän on pienessä kirkossa -
kuuntelemassa Jumalan Sanan julistusta.
Yhtäkkiä hänen sisäinen olemuksensa -
ja koko ymmärryksensä käsittää, että tämä kutsu, -
mikä nyt esitetään hänen elämäänsä, on arvokas.
Kun hän avaa kutsulle sydämensä hän sanoi: -
"En koskaan ole tuntenut itseäni niin syntiseksi, niin avuttomaksi."
Samalla hän sai kokea, että tuo suunnaton rakkauden evankeliumi -
tuli hänen sydämensä porteille. Ei enää tuomitsemaan, -
vaan anteeksiantamuksena. Raamattu sanookin ihanasti: -
"Joka syntinsä tunnustaa ja hylkää, hänelle koittaa laupeus."
Tuulikki kokee tuossa pienessä seurahetkessä -
ihanan uudestisyntymisen elävään toivoon Pyhän Hengen kautta.
Hän kertoo, kuinka hän menee kotiin sinä iltana.
Äiti on ovella vastassa ja hän saa sanoa: -
"Äiti, elämässäni on tapahtunut valtava muutos. -
Olen tänään löytänyt elämääni Jeesuksen -
tai Jeesus on saanut löytää minut."
Äiti kuuntelee aikuistuvan tyttärensä sanoja, -
ja tytär pyytää äidiltään omaa käyttäytymistään anteeksi.
Pyytää anteeksi niitä rikkomuksia, mitä vuosien varrella oli tullut.
Silloin äiti purskahtaa itkuun ja sanoo: -
"Jos sinä, tyttäreni, olet kokenut näin, -
niin kuinka minä voin päästä sisälle siihen anteeksiantamukseen?"
Ajattele! Samana iltana äiti ja tytär löytävät elämäänsä -
Kristuksen todellisuuden. Jumalan kutsu oli tullut -
eikä se jäänyt arvottomaksi heidän sydäntensä tasolla.
Tällaista tapahtuu tässä elämän keskellä.
Jumala puhuu niin monella tapaa, ilmoittaa itsensä.
Voi, miten joku sanoo etsineensä Jumalaa rukouksessa!
Kuinka usein hän laittaa kädet ristiin ja lukee iltarukouksen -
ja kaipaa jotakin enemmän.
Joku kenties käyskentelee luonnon elämän keskellä.
On humisevien puitten äärellä.
Katselee kirkasta sinistä taivasta ja tajuaa, -
että hän tarvitsee puhtautta elämäänsä.
Silloin kaikki syytös ja syyllisyys asioista/teoista voisi väistyä, -
ja hän voisi päästä sisäiseen rauhaan ja anteeksiantamukseen.
Kun tällaisen sanoman äärellä on, -
kutsun suurelta Jumalalta, Kuninkaalta, -
niin siinä on tuo valtava Sana päästä sisälle armoon.
On ihanaa nähdä, kun sydän avautuu ja ihminen avautuu.
Olkoon hänen elämäntilanteensa mikä tahansa, -
niin Kristuksen veressä ja Jumalan kutsun vastaanottamishetkessä -
Jumalan taivas on valmistanut kaiken valmiiksi.
Jumala Kristuksessa on sen tehnyt.
Kun tuon sairashuoneen hiljaisuus -
ja Roomalaiskirjeestä ääneen lukemani sanat leijuvat siinä hiljaa, -
niin tajusin jotakin elämän todellisuudesta.
Vieressäni on yksi ihminen, eletty elämä.
Hän on siirtymässä hiljaa pois tämän ajan keskeltä.
Kuinka valtavalla tavalla tulee myös silloin sisimmän ylle -
tuo Jobin kirjan sanoma.
Täällä luvussa 19 Job kirjoittaa -
ja sanoo näin jakeesta 23 eteenpäin: -
"Oi, jospa minun sanani kirjoitettaisiin muistiin, -
jospa ne piirrettäisiin kirjaan -
tai hakattaisiin kallioon ikuisiksi ajoiksi rautataltalla ja lyijyllä."
"Minä tiedän lunastajani elävän.
Viimeisenä hän on seisova multien päällä.
Kun tämä nahka on raastettu yltäni ja olen ruumiistani irti, -
minä saan nähdä Jumalan. Hänet olen näkevä apunani.
Silmäni saavat nähdä hänet, eikä hän ole minulle vieras."
Eikö ole valtava asia tässä Jumalan kirjan -
ja Jobin sydämen huudahduksessa?
Elämässä oli ollut lukemattomat vaikeudet.
Hän koki, kuinka ystävätkin lähinnä tulivat vain kuin syyttämään -
ja välillä tuomitsemaan, lukemaan sellaisia asioita, -
joissa hänen sydäntään ja elämäänsä tuntui vain ahdistavan enemmän.
Sitten tulee se Jumalan ilmoitus, -
ja Job tietää jotakin suunnattoman arvokasta.
"Minä tiedän lunastajani elävän."
Ystäväni, tämä huudahdus täältä Jobin kirjan lehdiltä on -
sellainen elämän syvä todellisuus lukemattomien ihmisten kohdalla, -
jotka ovat tulleet tuntemaan elämässään elävän Jumalan.
Se ei ole jotakin tunnetta ja tunnelmaa, vaan jotakin, -
minkä Jumala on valmistanut, tullut ihmisen elämään.
Tuonut sinne sen rauhan ja tietoisuuden, -
että elämä on Jumalan kädessä.
Job tiesi elämän olevan katoavaista.
Samalla hän tiesi myöskin, että hänen lunastajansa elää.
Voi, miten valtava todellisuus se on uskovan ihmisen elämässä!
Voi, kuinka valtava todellisuus se on sinä hetkenä, -
kun ihmisen sydän avautuu evankeliumille ja sille, -
että Jumala rakastaa sinua, haluaa löytää sinut, -
asettaa sinulle tämän kutsun.
Job aivan kuin huudahtaa, että kunpa rautataltalla -
hakattaisiin kallioon sanat, että Jumala on todellinen ja elävä.
"Ja minä tiedän Hänen elävän." Eikö ole valtavaa, -
että tämän ajan keskellä on jotakin niin perusvarmaa ja todellista?
"Minä tiedän lunastajani elävän."
Uskoontulon jälkeenkään ei elämässä ole oikeastaan helppoja päiviä.
Mutta kun tietää, kenen oma on ja minun lunastajani elää, -
niin elämän vaikeuksien keskellä on perusturva ja peruskallio.
Tietää, että elämäni ei ole Jumalalta salassa.
Myöskään Hänen apunsa ei tule silloin viivästymään.
Job sanoo valtavan totuuden, joka viittaa Roomalaiskirjeen sanoihin, -
kun hän kuvaa niin selkeästi, että Jumala on hänelle tuttu.
Jumala ei ole hänelle vieras.
Hän on seisova viimeisenä minun multieni päällä.
Juuri tämä asia nousee, vaikkakin vanhan liiton pohjalta, -
niin se nostaa eteemme sen todellisuuden, -
että vihollisista viimeisenä tullaan kukistamaan kuolema.
Ja tämän kuoleman on kukistanut Vapahtajamme Jeesus Kristus.
Katselin ystävääni siinä, hänen lähtöhetkeään, riisumishetkeään, -
kun hänen savimajansa luovuttaa hänessä olevan ikuisuushengen.
Kuinka Jumala ottaa sen omiin käsiinsä!
On oleva se kaupunki, valtakunta, johon hän on menossa.
Ilmestyskirjassa sanotaan myöskin aivan ihanasti, -
että Jumala on pyyhkivä kyyneleet pois heidän silmistänsä.
Se osoittaa siis sen todellisuuden, -
että kyyneleet silmissä me voimme vielä lähteä täältä ajasta.
Elämässä voi olla monia tilanteita, mutta on valtavaa tietää, -
että kun saa mennä paikkaan, missä Jumala ei totisesti ole vieras, -
niin Jumala ottaa hänet käsittelyynsä.
Jumala on näet valmistanut iankaikkisen elämän.
Kun saa siirtyä Jumalan lepoon, on valtava tämä ajatus, -
että Jumala on pyyhkivä kaikki kyyneleet pois.
Siihen eivät kelpaa enkelit, ei mikään luotu, -
vaan Jumala itse pyyhkii omiensa kyyneleet pois.
Voiko ihmiselämässä olla suurempaa päämäärää, -
kuin saada olla tässä ajassa, elämässä, -
ja elää todeksi Jumalan valtakuntaa!
On myös totta, että kun tulee armosta osalliseksi, -
niin tässä ajassa haluaa myöskin julistaa tätä armon evankeliumia -
ja sitä todellisuutta juuri siinä, missä sinä olet.
En tiedä, kuinka ahdistavassa elämäntilanteessa kenties olet -
tai onko elämässäsi painolasteja, -
jolloin olet aivan kuin huudahtanut siellä omassa elämässäsi.
Ei ole ketään, joka näkisi elämääni ja sen ahtautta.
Onko mitään tässä elämässä sellaista, mikä kestää?
Sen tähden on valtavaa sanoa sinulle: -
"Katso, minä seison ovella ja kolkutan."
Nyt ei ole kysymys minusta eikä saarnastani ensinnä, -
vaan siitä, että Jumala on sinua lähellä.
Hän haluaa kolkuttaa nyt sinun sydämesi ovella, -
että voisit avautua tämän suuren Kuninkaan kutsulle.
Kokea sen valtavan armon, valtavan Jumalan rakkauden -
ja sen elämän muuttavan voiman.
Olosuhteittesi ei tarvitse heti muuttua.
Joudut kenties pitkään olemaan ahtaudessa.
Kun sisäinen ihmisesi pääsee vapaaksi, -
ja sisäinen maailmasi on anteeksiantamuksen -
ihanassa Jumalan läsnäolossa, niin alat elää todeksi sitä, -
että Jumala ei ole sinulle vieras, vaan hän on sinulle tuttu.
Tämä Jumalan Sana huipentaa ajatuksen myöskin tähän.
Jos Jumala on vieras meille täällä ajassa, -
niin Jumala on vieras meille myöskin ikuisuudessa.
Ihmisen elämä on ainutkertainen.
Kun elämä on eletty, se on jäänyt taaksemme.
Haluan korostaa, että ollessani ystäväni vuoteen äärellä -
koin valtavan rauhan ja tietoisuuden.
Olin saanut hänen kanssaan rukoilla.
Oman suunsa tunnustuksen kautta hän oli valmis lähtemään, -
koska hän tiesi, että hänen elämänsä on Jumalan kädessä -
ja hänen kaikki elämänsä päivät ovat Jumalan hallinnassa.
Se on jotakin samaa, mitä Job sanoi: -
"Minä tiedän lunastajani elävän."
Kuule, ystäväni, tänään tässä Jumalan kasvojen edessä -
näiden vahvojen Jumalan Sanojen äärellä.
Niiden vahvuus on siinä, että kun avaat sydämesi tälle kutsulle -
Jumalan rakkauden läsnäolossa, saat myös kokea, -
että et ole salassa Jumalan kasvoilta.
Hän tulee sinun pimeytesi keskelle.
Hän valmistaa ja on jo valmistanut sinulle elämäsi tilanteista pääsyn.
Ei mikään ole niin valtavaa, kuin elämän monissa kysymyksissä -
uskovaisena avata Jumalan kirja, lukea sieltä lohdutuksen sanoja.
Ei mikään ole niin kallisarvoista tämän ajan elämässä, -
kuin mennä seurakunnan keskelle ja kuunnella Jumalan Sanan opetusta.
On suunnattoman arvokasta olla rukouksissa -
toisten Jumalan ihmisten kanssa ja saada jakaa elämän kuormia -
Kristuksen kanssa. Haluaisin sanoa, -
että tänään tässä ja nyt Jumalan valtavan rakkauden läsnäolo -
lähestyy ja on lähestynyt sinua. Se tulee niin lähelle, -
että voit uskossa tarttua siihen kiinni.
Se on jotakin sellaista, jossa saat yksinkertaisesti sanoa -
tänä päivänä siinä elämäntilanteessa, -
että Jeesus tulee minun elämääni.
Kiitos, että olet valmistanut myös minulle pääsyn -
suuren Kuninkaan vastaanotolle.
Haluan ottaa tuon kutsun vastaan.
Haluan painaa sen elämäni rintaa vasten.
Haluan sanoa sydämestäni: "Jeesus, ota minut omaksesi -
ja johdata elämäni sitä kaupunkia, päämäärää kohden, -
jossa tiedän, että Sinun valmistamasi koti odottaa."
Ystäväni, silloin et mene kuoleman virtaankaan yksin, -
kun tulee se päivä elämäsi päivien joukossa, -
jolloin elämän päivät on käyty loppuun.
Tiedät, että silloin sinut viedään sen virran ylitse.
Siinä ei olekaan sitä kauhua. Se on Jumalan todellisuutta -
Jumalan Sanan mukaan. Ystäväni, sen tähden tänään -
tässä Jumalan kasvojen edessä ennen rukoukseen hiljentymistä -
älä jää vain kuuntelemaan, niin kuin tuo nainen, -
joka meni juhlaan vain kuuntelemaan juhlamenoja.
Anna sydämesi olla kuin pienen pojan sydän: -
"Itse asiassa minä tahdonkin olla osallisena siellä."
Kun tämä osallisuus saa tulla sinulle todeksi, -
niin tulet tietämään, kuinka valtava ihana armo on, -
minkä Kristus on sinulle valmistanut.
Kun tänään sinua kutsun tähän yhteyteen, niin kutsun siksi, -
että saan sanoa myöskin Jobin kirjan sanoilla: -
"Minä tiedän lunastajani elävän."
Tämä lunastaja on tässä Jumalan Sanan kautta sydämesi porteilla.
Se riittää elämän asioiden, elämän tilanteiden keskelle.
Se riittää sinne, missä ihmissuhteet ovat murskaantuneet -
ja on jäänyt yksin tai on tullut hyljätyksi.
Sinulle tulee tämä ihana kutsu. Sinut on hyväksytty.
Sinua rakastetaan, ja Jumalan taivas on valmis -
antamaan sinulle pelastuksen.
Siinä saat sanoa elämän kiusojen ja monien tilanteiden, -
pelkojenkin, keskellä: "Minä tiedän lunastajani elävän."
Tämä elämä on tarkoitettu sinua varten.
Sen tähden hiljennymme tässä rukoukseen.
Taivaallinen Isä, Jeesuksen valtavassa nimessä -
Herra, haluan painaa pääni Sinun pyhyytesi edessä.
Jeesus, anna jonkun kokea tässä ja nyt, -
että juuri hänelle tulee tämä arvokas kutsu -
Jumalan maailmoista meille arvottomille.
Sinä avaat ja viet meidät arvokkaaseen elämään, -
jonka Sinä, suuri Vapahtaja, olet valmistanut.
Jeesuksen Kristuksen, Jumalan Pojan nimessä -
ja maahan vuotaneessa veressä ota, ystäväni, tämä vastaan -
ja anna sen laskeutua sydämeesi. Jeesuksen nimessä. Aamen.
Ystäväni, ole siunattu oman arkesi keskellä ottamaan kutsu vastaan.
Aamen.
Ystäväni, jos tahdot tukea tätä ohjelmaa, voit soittaa numeroon -
0600 10077.
Puhelun hinta on noin 10 euroa.
Voit myöskin käyttää tilinumeroa ja viitettä, -
jotka näkyvät kuvan alareunassa.
Viite on juuri tätä ohjelmaa varten.
Siunausta sinulle!
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare