Olen Helena Penttilä ja toivotan sinut tervetulleeksi tähän ohjelmaan.
Haluaisin lukea Jumalan Sanasta -
Luukkaan evankeliumin 5. luvusta tapahtuman, -
josta kenties olet jo kuullut ja kuunnellut monta saarnaa.
Tänään haluaisin kuitenkin jakaa kanssasi jotakin -
näiden jakeiden tiimoilta.
"Kun Jeesus seisoi Gennesaretin järven rannalla -
ja kansa tungeksi hänen ympärillään kuullakseen Jumalan sanaa, -
hän näki rannassa kaksi venettä.
Kalastajat olivat nousseet niistä huuhtomaan verkkojaan.
Jeesus astui toiseen veneistä, siihen, joka oli Simonin, -
ja pyysi häntä soutamaan vähän matkan päähän rannasta.
Sitten hän opetti kansaa veneessä istuen.
Lopetettuaan puheensa Jeesus sanoi Simonille: -
'Souda vene syvään veteen, ja laskekaa verkkonne apajalle.'
Simon vastasi: 'Mestari, koko yön me olemme tehneet työtä -
emmekä ole saaneet mitään, -
mutta sinun käskystäsi minä lasken verkot.'
Näin tehtyään he saivat pyydetyksi niin suuren määrän kalaa, -
että heidän verkkonsa repeilivät.
He viittoilivat toisessa veneessä olevia tovereitaan tulemaan apuun.
Nämä tulivatkin, ja he saivat molemmat veneet niin täyteen kalaa, -
että ne olivat uppoamaisillaan.
Tämän nähdessään Simon Pietari heittäytyi -
Jeesuksen jalkoihin ja sanoi: 'Mene pois minun luotani, Herra, -
sillä minä olen syntinen mies.'
Hämmästys ja pelko heidän saamansa kalansaaliin tähden -
oli näet vallannut hänet ja kaikki, jotka olivat hänen kanssaan, -
samoin myös Jaakobin ja Johanneksen, Sebedeuksen pojat, -
jotka olivat Simonin kalastuskumppaneita.
Mutta Jeesus sanoi Simonille: -
'Älä pelkää. Tästedes sinä saat saaliiksesi ihmisiä.'"
Aamen.
Kun täällä ajan elämässä kohtaamme toinen toisiamme, -
olemme usein niin erilaisissa elämäntilanteissa.
Usein kysymme toinen toisiltamme kohdatessamme: -
"Mitä sinulle kuuluu?"
Usein saamme vastauksen: "Hyvää minulle kuuluu."
Tai joskus: "Eipä tässä niin hääppöisesti mene."
Hyvin harvoin kohdatessa me oikeas- taan uskallamme kohdata toisen -
tai oman itsemme sen toisen ihmisen äärellä.
Pelkäämme monta kertaa sanoa sitä elämän totuutta, -
sitä, että ei aina mene niin hyvin.
Tässä Raamatun kohdassa on jotakin sellaista, -
mikä on paljon pysähdyttänyt minun omaa elämääni -
ja luen usein tämän jaejakson itselleni.
Ensinnäkin se aamu, josta tämä tapahtuma avautuu, -
ei ollut Simonille eikä toisille miehille sellainen riemun aamu.
Raamattu osoittaa tässä, -
että heidän elämässään oli ollut epäonnistumista.
He olivat koko yön olleet kalastamassa.
Nyt oli veneet vedetty maihin -
ja he olivat puhdistamassa verkkojaan.
Varmasti heidän mielensä oli apea.
Koko yö on tehty työtä. Ei ole saatu saalista.
Toimeentulosta on myöskin kysymys.
Juuri sinä aamuna Raamattu osoittaa, -
että Jeesus on siellä rannalla.
Siellä on myöskin paljon väkeä, jotka seurasivat Jeesusta.
Kun ajattelen aukenevaa tapahtumaa, -
se jollain tavoin laittaa sisimmän hiljaiseksi.
Ei Jeesus mene ensinnä Simonin tykö ja kysy häneltä: "Mitä kuuluu?"
Eikä Hän edes pyydä näennäisesti sitä venettä.
Ymmärrän, että se Raamatun Sana, täällä Jumalan Sanassa sanoo, -
että Jumala tuntee ihmisen.
Hän tietää, mitä tekoa me olemme.
Psalmisti puhuu myös siitä, -
ettei kukaan meistä voi olla salassa Jumalan kasvoilta.
Silloin ei puhuta ulkonaisesta ihmisestä, -
vaan puhutaan ihmisen sisimmästä.
Siitä, mikä ja mitä ihminen todellisuudessa on.
Jeesus astuu tuohon venheeseen ja pyytää silloin Simonia: -
"Simon, souda vähän syvemmälle."
Raamattu osoittaa, kuinka siinä venheessä Simon ja Jeesus ovat.
Jeesus alkaa opettaa siinä venheessä.
Ei se ole yksityis- ja tukiopetusta Simonille, -
vaan Hän puhuu sille suurelle väkijoukolle.
Venheestä ääni saa kantautua, -
että kaikki voisivat kuulla sen sanoman ja sen, -
mitä varten Jeesus on tullut.
Uskon Jeesuksen puhuvan Jumalan valtakunnasta.
Onhan Jeesuksen ohjelmajulistus niin äärettömän syvälle luotaava.
Hän on tullut saarnaamaan vangituille vapautusta.
Hän on tullut antamaan sokeille näkönsä.
Hän on tullut julistamaan Jumalan valtakunnan tuloa jne.
Me voimme tutkia näitä kirjoituksia.
Ymmärrämme, että Jeesus haluaa lähestyä noita ihmisiä -
juuri siitä käsin, mitä he kantavat omassa sisimmässään.
Kymmeniä, kenties satoja ihmisiä, -
joiden sisimmässä on niin erilaista elämäntuskaa.
Kenen sisimmässä on pelkoa tulevaisuudesta.
Kenen sisimmässä on pelkoa ehkä sen päivän leivän saamisesta.
Kenen sisimmässä on syvä ahdistus sen tähden, -
että sairaus runtelee olemusta.
Kenen elämässä on ongelmia lähimmäissuhteissa.
Kenen elämässä on mitäkin puutetta.
Niinhän se usein ihmisellä on.
Mutta Jumalan valtakunta tulee saarnattuna.
He saavat katsella tuota miestä Simonin venheessä ja kuunnella.
Kuunnella sitä opetusta, jossa on valta.
Voi, kuinka minun sisäinen maailmani janoaa, -
että meidän Suomemme Siionissa voisi olla sellainen julistus -
ja sellaista julistusta, joka on täynnä Pyhää Henkeä -
ja sitä Jumalan valtakunnan Sanan saarnaa, -
joka vielä koskettaa ihmisten sydämiä.
Tulee sinne ihmisen elämän tasolle.
Leikkaa sen aivan kuin auki eikä jätä sitä aukinaiseksi, -
vaan tarjoaa lohdutusta, puhtautta, sitä siunausta, -
jonka Kristus, Messias, voi tuoda.
Julistaa sitä veren evankeliumia, -
jossa yksin ja ainoastaan on syntien sovitus -
ja jonka kautta yksin ja ainoastaan voi kokea -
uudestisyntymisen ihmeen Pyhässä Hengessä.
Kun Jeesus lopettaa Sanansa saarnan, -
niin Hän aivan kuin kääntyy Simonia kohden ja sanoo: -
"Simon, nyt souda syvemmälle."
Minulle se on sellainen profeetallinen Sana tänään tässä hetkessä.
Monesti me hengellisessä elämässä tyydymme rantakaislikkoihin, -
jossa venheemme pohja kolisee vasten rantakiviä.
Jumalan tahto on kuitenkin viedä meitä jonnekin syvemmälle.
Silloin Hän haluaa tuon saman kutsun sanoa meille.
"Souda syvemmälle."
Huomaathan, ettei Jeesus tarttunut Simonin airoihin?
Ei Hän alkanut itse soutaa, vaan vetosi Simoniin: "Simon, souda."
Sitten Hän sanoo: "Heittäkää verkkonne apajille."
Voi, miten valtava Sana!
Se leikkaa väsyneen miehen olemusta, -
joka on yön tunteina ollut kalastamassa ja vetänyt tyhjät verkot.
Se tuntuu jotenkin utopistiselta. Eihän päivän helteessä kala liiku.
Miksi Hän käskee heittää verkot apajalle?
Sen tähden tuntuu, että se Simonin sisäinen rippi, -
aivan kuin hätähuuto, tulee sieltä.
Voi Mestari, olemme tehneet koko yön työtä, -
emmekä ole mitään saalista saaneet! Voi, kuinka tällainen huuto, -
kuin mykkä tuskanhuuto, on tänään ihmisten sydämissä: -
Olemme tehneet niin paljon Jumalan valtakunnan työtä ilman saalista.
Kuinka monet ovat väsyneet siinä työn äärellä.
Jollakin tavoin alkaa elämän turtumus painaa.
Voi ystäväni, on jotakin enemmän!
Se on Jumalan valtakunta, joka tulee voimassa.
Olemme sen ajan ihmisiä, jotka odotamme Kristuksen takaisin tuloa.
Samalla olemme myös olleet kadotta- massa jotain Jumalan pyhyydestä.
Jumalan aitoudesta, kun se laskeutuu Pyhässä Hengessä -
kuin tuli meidän kokoushuoneisiimme -
ja saa siivittää Jumalan Sanan saarnan Pyhän Hengen innoituksessa.
Silloin siinä on se voima, joka menee -
ihmisten ajatusten ja sydämen syvyyksien tasolle.
Se ojentaa kuin Jumalan käden elämän kipeisiin maastoihin.
Se ei ole vain ojentuva käsi, vaan siihen käteen voi tarttua.
Simon on tällaisen kutsun äärellä.
Inhimillisesti sanoen mieletöntä, aivan mieletöntä.
Kun hän on siinä samassa veneessä ja katsoo Häntä, Jeesusta, -
joka nuo sanat sanoo, niin Simonin huulilta tulevat sanat: -
"Mutta Sinun käskystäsi minä heitän verkot."
Ystävät, eikö ole valtavaa sanoa Roomalaiskirjeen sanoin: -
Usko tulee kuulemisesta.
Kuuleminen tulee niiden sanojen eli Kristuksen sanojen kautta.
Me tarvitsemme tänä päivänä näitä eläviä Kristuksen sanoja, -
joihin saamme tarttua kiinni.
Siihen Simon tarttui kiinni. Hän sanoo: "Sinun käskystäsi."
Hän turvaa oman epäilyksensä ylitse Jumalan Sanaan -
ja saa nähdä, kuinka hänen epäilyksensä murskataan.
Tilalle astuu Jumalan valtava suunnitelma.
Jumalan Sana toteutuu.
Kun verkot on heitetty veneen vierelle järveen -
ja ne laskeutuvat veden syvyyttä kohden, alkaa tapahtua.
Yhtäkkiä veneen ympärillä alkaa kalojen loiske.
Auringonvalossa saattaa nähdä suomujen hopeiset välähdykset.
Tuntuu, että koko veneen ympärystä on kuin kuohuva kattila, -
jossa kaloja on joka puolella.
Kun verkko vedetään kiinni, niin he ymmärtävät, -
että kaloja on niin paljon, että ne eivät sovi heidän veneeseensä.
Silloin he kutsuvat toisia veneitä avuksi: -
"Tulkaa! Jakakaa tätä saalista!"
Jotenkin ymmärrän tässä Jeesuksen takaisin tulon aatossa, -
kun Jumalan Sana sanoo, että siitä Jumalan omat tunnetaan, -
että he rakastavat toisiansa.
Ystävät, siitä meidät tunnetaan, että saamme heittää verkot -
ja voimme jakaa sen saaliin sekä riemuita myös siitä, -
että toiseenkin venheeseen, toiseenkin kirkkokuntaan, -
toiseenkin seurakuntaan tulee kaloja, saalista.
Hekin saavat riemuita siitä valtavan ihanasta kalojen runsaudesta.
En puhu ainoastaan tästä ja kuvaa tätä, -
vaan se vie meidät myöskin aivan kuin syvemmälle kynnykselle.
Siinä Jumalan Henki kysyy, olemmeko tänä päivänä valmiit -
astumaan sen siunauksen syvyyteen, -
jossa Jumalan pyhyys saa leikata meidän elämäämme.
Silloin olemme valmiit luovuttamaan turhat touhumme, -
uskonnollisuutemme kuviot ja heittäytymään aidosti -
kuin pieni lapsi Jumalan kämmenen varaan.
Pyydämme sitä johdatusta, joka tulee Jumalan maailmoista -
ja jossa on aina siunaus, oma hedelmän kantamisen riemu -
saada palvella elävää Jumalaa.
Kun Simon Pietari näkee, mitä tapahtuu, -
katselee kalojen paljoutta, silloin tapahtuu jotakin.
Ei Simon lyö rintoihinsa ja sano: "Katsokaa, kun minä heitin verkot!"
Ei! Hän heittäytyy polvilleen Jeesuksen eteen venheessä.
Hän aivan kuin parahtaa sielunsa syvyydestä: -
"Mene pois minun luotani, sillä minä olen syntinen ihminen."
Tulee niin valtava synnintunto sen Jumalan pyhyyden, -
Jumalan vastauksen äärellä, että Simon tajuaa: -
"Minulla ei ole tähän pätkääkään osuutta, -
mutta olen jossakin Jumalan maailman kosketuksessa."
Hän yhtäkkiä tajuaa, että hänen venheessään istuva mies, -
Messias, Jumalan Poika, -
näkee meren tai järven syvänteet, -
missä kalaparvet keskipäivällä lepäilevät.
Hänellä on valta kutsua ne esille juuri silloin, -
kun Hän sanansa sanoo, ja kalaparvetkin tottelevat Häntä.
Jos näin on, Hän näkee myöskin minun elämäni.
Hän näkee minun sydämeni syvyydet, minun pelkoni, turhautumiseni.
Hän näkee minun syntisyyteni. Hänen näkee niin syvälle elämääni.
Kun olen Kaikkivaltiaan silmien ja katseen alla, -
minä en voi salata Häneltä mitään. Sen tähden tulee se parahdus: -
"Mene pois! Minä olen syntinen ihminen."
Voi, miten tässä ajan illassa, missä teemme matkaa, -
taivas odottaa, että voisimme löytää oman syntisyytemme -
Jumalan pyhyyden kosketuksessa.
Kuinka Jumalan maailma Pyhässä Hengessä voi laskeutua -
ja Jumalan teot tulevat todellisiksi.
Kun Simon odottaa ja on jo valmis tuomitsemaan itsensä pois -
Jumalan Pojan läsnäolosta, hän saa kuulla ihanat sanat: -
"Tästedes Simon, sinä tulet saamaan saaliiksesi ihmisiä. -
Simon, tähän asti olet pyydystänyt eläviä kaloja. -
Kun olet saanut ne rannalle, ne ovat kuolleet. -
Nyt sinun tehtäväalueesi muuttuu. -
Tulet heittämään verkkojasi kuoleman keskelle."
Niin kauan kuin ihminen elää erossa Jumalasta, -
hän on kuolleessa tilassa sisäisesti Jumalaan nähden.
Nyt sinä, Simon Pietari, tulet heittämään niitä verkkoja, -
joilla tulet vetämään ihmisiä kuoleman syvyyksistä.
Kun sinä saat ne verkkoihisi, saat tuoda niille elämän.
Ja Jumala vastaa siitä Sanasta.
Jumalan maailmoissa on se iankaikkisen elämän siunaus.
Se on hämmentävää, mutta se on valtava kutsu.
Se on valtava Jumalan käden ojennus.
Se on suuri armo Simonin elämässä. Hän tajuaa sen.
Jotakin muuttuu nyt minun elämässäni.
Minun elämäni kulkusuunta tulee muuttumaan.
Minä olen saanut kutsumuksen. Minä olen saanut kutsun.
Jumala on piirtänyt näyn minun sisimpääni.
Uskon, että tänään on tämä aika käsillä, -
jolloin Jumalan valtava Hengen vuodatus on lähellä.
Hän haluaa avata jokaisen simonin, -
jotka ovat kuin huojuvia kaisloja tämän ajan ja myrskyjen keskellä.
Mutta Simonistakin tuli Simon Pietari, kallio.
Kallio, joka kestää.
Ei Simon itsessään ole se kallio, vaan hänet asetettiin kalliolle.
Simon Pietari tiesi: "Kun saan olla tässä kalliossa kiinni, -
niin saan julistaa sen valtakunnan salaisuutta, -
jossa vielä tänä päivänä taivas toimii."
Vielä tänä päivänä ihmisiä voi tulla synnintuntoon.
Vielä tänään voi ilmestyä uusi elämä uudestisyntymisen kautta -
Pyhässä Hengessä. Vielä tänään sairas voi parantua.
Vielä tänään vangituille julistetaan vapautusta.
Kun sisäiset kahleet aukeavat, -
ihminen pääsee vastaanottamaan Jumalan armon ja siunauksen -
ja iankaikkisen elämän. Vielä tänä päivänä sokea voi saada näkönsä, -
kuuro kuulonsa ja saamme julistaa tänään tätä elävää Sanaa.
Ystäväni, joka koet venheesi olleen -
kuin laiturin vieressä tai rannalla tyhjänä.
Olet puhdistellut ja pudistellut omia verkkojasi.
On uudelleen kalastamisen aika.
Jumala kutsuu sinua sisälle omaan elämäänsä.
Siihen kutsumukseen, mistä olet aivan kuin ollut jo loitontumassa.
Tai johonkin aivan uudella tavalla.
Jumala haluaa tuoda sinut niin lähelle Kristusta, -
että sydämessäsi on vain yksi jano: "Haluan täyttyä Pyhällä Hengellä. -
Haluan kokea elämässäni tulevan maailmanajan voimaa, -
jotta voisin kertoa toisille, kuinka valtavasti Jumala rakastaa.
Kuinka Hänellä on valta muuttaa meidän elämäämme -
ja kokonaan luoda uutta."
Tässä on jotakin niin syvää, niin kaunista, -
kuitenkin niin äärettömän kipeää, koska on kysymys -
meidän tahtomme maailmasta. Ei Jumala pakottanut Simonia.
Ei Kristus uhkaillut Simonia.
Mutta kun Simon astuu kuuliaisuuden ihmeellisiin askelmiin sisälle, -
hän saa nähdä yliluonnollisen Jumalan maailman -
aukeavan oman elämänsä keskellä.
Uskon, että juuri tässä on se portti.
Juuri tässä on se ovi, jossa meidänkin kansaamme valmistetaan -
tätä ihmeellistä herätyksen aikaa varten.
Hän raivaa niitä esteitä pois meidän elämästämme, -
jotka ovat tehneet meidät kykenemättömiksi -
ja olemme jääneet puhdistelemaan verkkojamme masentuneina ja apeina.
Kuule, juuri tänä päivänä Jumalan valtakunta on todellista.
Juuri tänä päivänä Kristus tulee sinun kohdallesi -
ja haluaa sanoa sinulle: "Et ole vähäpätöinen. Et ole arvoton, -
vaan sinä olet arvokas." Kun Kristuksen veren hinta on -
ikuisuuselämäsi takeena, sydämessäsi alkaa soida uusi laulu.
Se on ylistyslaulu elävälle Jumalalle.
Voi, miten Pietarin elämä muuttui!
Kaislasta tulee kallio. Ei hän enää huoju tuulien mukana.
Elämän vuodet kouluttavat hänet kuuliaisuuteen.
Eräänä päivänä, kun hänen matkansa on päätepisteessä, -
hän on valmis antamaan elämänsä sen ajan ihmisten käsiin, -
ruumiinsa olemuksen.
Hänet mestataan uskonsa tähden.
Vaikka he voivat tappaa ruumiin, -
ei kukaan voi riistää pois ikuisuushenkeä, -
jonka Jumala on silloin ihmiseen asettanut. Sen Pietari ymmärsi.
Voi, kunpa tämä laajuus voisi aueta -
eikä meidän tarvitsisi pelätä, mitä tulee, -
mitä maailma ja myrskyt ja pimeys tulevat tuomaan.
Sen sijaan saamme Kristuksen Sanan kautta -
nousta ylemmäksi elämän vaikeuksia ja kokea, -
että Jumalan Sana riittää -
ja Jumalan voima on vievä meidät kerran perille asti.
Voi, kuinka valtava on Jumalan rakkaus -
ja kuinka todellista on iankaikkisen elämän todellisuus ja siunaus!
Ystäväni, juuri tähän sinua tänä hetkenä kutsutaan, -
että saisit nousta omasta aamustasi veneesi tai verkkojesi ääreltä.
Ehkä tuntuu, että vene olisi jo kulunut työn ja touhun äärellä.
Kun Jeesus tulee sinne, siitä veneestäkin tulee arvokas, -
koska sekin voi hyödyttää Jumalan valtakuntaa.
Rakas ystäväni, tässä Jumalan kasvojen edessä -
janoan Jumalan kirkkautta, janoan Jumalan voimaa.
Janoan, että saan siunata sinua ja myös sitä, -
että sydämesi saa avautua Jumalan Sanan äärellä -
ja näet, että Jumala, Kristus, ei ole sinusta kaukana.
Jeesus on läsnä. Jeesus on tässä hetkessä.
Siksi toivotan sinulle: "Anna Jeesuksen puhua sinulle venheessäsi.
Avaa sydämesi ja tulet näkemään iankaikkisen elämän siunauksen."
Hiljennymme rukoukseen.
Rakas Jeesus, Sinun valtavan nimesi tähden -
kiitos, että kosketat sitä ystävää, -
joka on tänään monien masentavien voimien, -
monien asioiden kohdalla, joissa tuntuu toivottomuus ja väsymys.
Jeesus, anna voimasi, hiljaisen läsnäolosi laskeutua niin, -
että hän kuulee Sinun äänesi: "Älä pelkää. Minä se olen. -
Minä tartun sinun elämääsi kiinni. -
Uskalla heittäytyä minun syliini. Uskalla heittäytyä sanojani vasten.
Tulet näkemään, kuinka iankaikkisen elämän siunaus, -
Jumalan voima, laskeutuu sinun elämäsi ylle -
etkä tule häpeään joutumaan."
Jeesus sinua siunatkoon! Aamen.
Ystäväni, ole siunattu Jeesuksen valtavassa nimessä!
Täyttäköön Pyhä Henki, Jumalan rakkaus, sinun elämäsi -
parantavalla voimallaan! Aamen.
Ystäväni, jos haluat tukea tätä ohjelmaa, -
voit soittaa numeroon 0600 10077.
Puhelun hinta on 10 euroa.
Voit käyttää myöskin pankkitiliä, jonka numero on ruudun alareunassa.
Muista laittaa myös viitenumero, jotta tuki tulee tälle ohjelmalle.
Kiitos sinulle!
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare