Olen Helena Penttilä -
ja tahdon lausua sinut tervetulleeksi tämän ohjelman äärelle.
Tänään tässä ohjelmassa viivymme -
Habakukin kirjan sanoman äärellä.
Pian, kun toinen maailmasota oli syttynyt, -
niin Englannin kuningas Yrjö VI oli pitämässä -
ensimmäistä koko maailmalle levittäytyvää radiopuhetta.
Hänellä oli hyvin syvä ongelma puheessaan, -
koska hänellä oli voimakas änkytysvika.
Hän joutui harjoittelemaan suunnattomasti tuota puhetta, -
jotta hän voisi kansalle tuoda lohdutuksen -
ja turvallisuuden sanoja tuon kuohuvan maailmanajan keskellä.
Kun ohjelma oli juuri lähdössä käyntiin -
ja hän seisoo siellä mikrofonin takana, -
niin yhtäkkiä hänen vaimonsa tulee ja ojentaa hänelle kirjelapun.
Siinä kirjelapussa oli -
Minnie Haskinsin vuonna 1908 kirjoittama runo.
Runossa on yksi tällainen säkeistö, -
jolla vaimo halusi rohkaista puolisoaan tuossa tilanteessa.
Hämmästykseksi Yrjö VI luki puheensa lopussa -
tuon runonsäkeen, jolla myös itse haluan aloittaa tämän puheosuuden.
Sanoin miehelle vuoden veräjällä: "Anna minulle lyhty, -
jotta voisin turvassa käydä tuntemattomaan." -
Ja hän vastasi: "Astu pimeään ja pane kätesi Jumalan käteen. -
Hän on sinulle parempi ja turvallisempi -
kuin tuttu tie."
Ajattelin lukiessani näitä runonsäkeitä, -
kuinka siinä on vahvasti tuotu esille valinta.
Me voimme valita ja jokainen ihminen kaipaa elämäänsä valoa, -
jotta voisi paremmin nähdä, paremmin vaeltaa -
ja saada ymmärrystä oman elämänsä keskellä.
Jokainen ymmärtää, että kun olemme Jumalan Sanan äärellä, -
niin silloin ei ole ensinnä kysymys jostakin ajallisesta lyhdystä.
Ei jostakin kynttilänvalosta, ei jostakin, -
mitä ihminen keinotekoisesti voi valaista.
Silloin on kysymys iankaikkisen Jumalan Sanasta ja niistä sanoista, -
mitkä Jumala on asettanut Pyhän kirjansa, Raamatun, lehdille.
Mitä enemmän ihmisen ja kansa- kuntien elämässä tulee vaikeuksia, -
sitä enemmän ihminen yksilönä janoaa jotakin sellaista, -
mikä olisi turvallista ja mihin voisi turvansa asettaa.
Tuossa Minnie Haskinsin runossa on tuo mahtava ajatus, -
että ei riitä joku ajallinen lyhty, -
vaan siinä on kehotus asettaa kätemme Jumalan käteen.
Silloin ihmiselämään tulee se turvallisuus, -
ja se on parempi kuin tuttu tie.
Silloin Jumala haluaa tulla ihmisen elämän keskelle -
ja avata ihmisen elämään sitä ulottuvuutta, -
mikä ei ole ainoastaan tätä aikaa vasten vaan myös ikuisuutta vasten.
Kun olen lukenut profeetta Jeremian kirjaa ja Habakukin kirjaa, -
niin he ovat molemmat profeettoja, -
jotka vaikuttivat noin 600 vuotta ennen Kristuksen syntymää.
Jumalan valittu kansa oli syvien vaikeuksien ja pimeyksien keskellä.
Oli tapahtunut paljon syntiä kansan elämässä.
Oli rikottu Jumalan käskyjä vastaan.
Sen seurauksena Jumalan tuomiot olivat myöskin lähestymässä.
Jumala lähetti ja antoi profeetta Jeremian, josta sanotaan, -
että hän on yksi profeetoista, joka on julistanut -
kaikista järkyttävimpiä tuomioita.
Hän on julistanut myös, kuinka Jumala odottaa ihmistä -
kääntymykseen ja pelastukseen.
Habakuk on myöskin profeetta, -
joka toimi tavallaan myöskin Jeremian aikakautena.
Habakuk on myöskin mies, joka tunnetaan Raamatussa siitä, -
kuinka hän asettaa elämänsä Jumalan valoon, -
vaikertaa, valittaa sitä elämän tilannetta.
Hän näkee sen suunnattoman pimeyden, mitä ympärillä on.
Hän tietää, mitä oli tapahtunut kuninkaan hovissa, -
kun profeetta Jeremian varoitukset ennen pakkosiirtolaisuuden aikaa -
tulivat kuninkaan eteen ja luettavaksi.
Nuo varoitukset luettiin kuninkaalle.
Sanotaan, että Jumalan antama viesti Jeremian kautta...
Kuningas repi ne yksitellen ja heitti palavaan tuleen takkaan.
Hän halusi polttaa ne. Hän aivan kuin halusi poistaa tuomion sanat, -
sen parannuksen teon ja kaiken, mitä tuo sanoma välitti.
Kun Jumalan Sana leikkaa meidän elämäämme, -
me tajuamme oman vääryytemme ja sen, -
kuinka paljon olemme rikkoneet elävää Jumalaa kohtaan.
Kun sitten aivan kuin revimme ne pois sydämestä ja ajatuksista, -
niin tuntuu, että asia on loppuun käsitelty.
Raamattu osoittaa kuitenkin, että Jeremialle Jumala sanoi: -
"Kirjoita ne uudelleen." Minkä Jumala on puhunut, -
ihminen voi sen omalla tavallaan hävittää, -
mutta hän ei voi koskaan hävittää sitä, mitä Jumala on tehnyt.
Jumala on elävä ja voimallinen Jumala.
Kun Habakuk katselee kansan elämää, -
hän valittaa 1. luvussa sitä vääryyttä, -
kuinka tavallaan laki, Jumalan asettamat asetukset, on kumottu.
Halutaan aivan kuin kaikki laistaa.
Jumalattomuuden hirvittävät myrskyaallot ovat lyöneet -
Jumalan kansan ylitse.
Tuntuu aivan kuin Jumala olisi vetäytymässä pois.
Habakuk tietää, että se Jumalan kirkkaus, Jumalan pyhyys, -
mikä on todellista... Hän sanoo 1. luvussaan -
jakeessa 12: "Etkö sinä, Herra, -
ole ikiajoista asti ollut minun pyhä Jumalani? Me emme kuole.
Sinä, Herra, olet pannut heidät toteuttamaan tuomiosi.
Sinä, kallio, olet asettanut heidät kuritukseksi.
Sinun silmäsi ovat puhtaat, -
sinä et voi katsoa pahaa etkä vaieten katsella vääryyttä.
Minkä tähden sinä katselet vaieten petollisia, -
kun jumalaton nielee hurskaampansa?"
Tässä on se valtava todellisuus, -
mikä tulee esille Habakukin sydämen huutona.
Hän katselee Jumalan pyhyyttä.
Hän näkee aivan kuin Jumalan pyhät silmät.
Kun hän katselee sitä pyhyyttä, -
niin vastakohtana tulee se hirvittävä pahuus, mitä kansa oli tehnyt.
Ei hyödyttänyt, että kuningas oli repinyt pois ne Jumalan käskyt.
Kun tänään itse katselen aikaa, minkä keskellä saan elää, -
minkä keskellä saan julistaa Jumalan valtakuntaa, -
niin on tämä syvä tietoisuus.
Vaikka kansakuntana monien päätösten alla -
Jumalan sanat voidaan repiä, kuin heittää pois ja ajatella, -
että ihminen on niin viisas, Jumalaa suurempi ja hallitsee.
Mitä enemmän Jumalan käskyjä revitään pois, halutaan tuhota -
kansan elämän keskeltä, sitä enemmän jumalattomuus valtaa.
Väärinteko, kaikki se pahuus, elämän rikkinäisyys, -
kun aivan kuin suojarajat otetaan kansan yltä pois.
Kun Habakuk katselee tätä todelli- suutta omassa ja kansansa elämässä,
hän tajuaa seisovansa aivan kuin sellaisessa asemahetkessä, -
jossa kansan koko elämänhistoria kääntyy.
Jumalan tuomioitten aika on tulossa.
Silloin sanotaan Habakukista, -
että hän tekee jotakin suunnattoman erilaista kuin sen ajan kansa.
Luvussa 2 sanotaan: "Minä seison vartiopaikallani, -
asetun torniin ja tähystän nähdäkseni, mitä hän minulle puhuu, -
mitä hän vastaa valitukseeni.
Herra vastasi minulle näillä sanoilla: 'Kirjoita näky -
ja piirrä se selvästi tauluihin, -
niin että sen voi juostessakin lukea.'
Näky odottaa vielä aikaansa -
ja rientää päämääräänsä eikä petä.
Jos se viipyy, odota sitä, -
sillä varmasti se toteutuu eikä myöhästy.
Mitä tulee tuohon kopeaan kansaan, sen sielu ei ole vilpitön.
Mutta vanhurskas on elävä uskostaan."
Jotakin niin valtavaa paradoksia, kun katselemme Habakukin elämää.
Meidänkin kansamme keskellä, hengellisissä piireissä, -
on alkanut valtava tarve herätä yhteiseen rukoukseen -
etsimään Jumalan kasvoja.
Etsimään sitä herätyksen aikaa, -
minkä Jumala aivan varmasti on antava kansallemme.
Ei riitä enää vain yksityiset alttarit,-
vaan Jumala alkaa kutsua seurakuntia, -
Jumalan kansaa, yhteiseen rukouk- seen etsimään Jumalan kasvoja.
Raamattu sanoo Habakukista, että hän erottaa aikaa.
Hän aivan kuin nousee sen risti- aallokon, sen myrskyn, keskeltä.
Raamattu sanoo ihanasti: "Minä seison vartiopaikallani."
Ei mitään tässä ajassa tarvita niin paljon kuin niitä ihmisiä, -
jotka näkevät tämän ajan todellisuuden, -
mihin olemme myöskin Suomen kansana menossa.
Nyt tarvitaan niitä, jotka uskaltavat sanoa: -
"Minä seison vartiopaikallani. -
Minä haluan erottaa aikani etsimällä Jumalan kasvoja."
Tässä Jumalan Sanassa sanotaan, että hän asettuu torniin.
Hän aivan kuin eristäytyy sen ajan keskeltä, nousee hiljaisuuteen.
Nousee aivan kuin ylemmäksi niitä myrskyjä -
ja haluaa kuulla ja etsiä Jumalan kasvoja.
Ei sanota, että olisi ollut valtava rukous- ja ylistyspalvonta, -
vaan Habakuk tyhjentää oman sisimpänsä ja sanoo: -
"Mitä hän valitukseeni vastaa."
Näkee, että koko Habakukin sisin oli täynnä sellaista valitusta.
Hän tiesi Jumalan kirkkauden.
Hän näki oman kansansa pimeyden.
Hän näki myös sen todellisuuden, mitä hänen elämässään oli.
Se oli se, että hänellä oli yhteys elävään Jumalaan.
Hän halusi vielä sinetöidä sitä vahvemmaksi.
Hän ei halunnut jäädä omien mieli- kuviensa/mielipiteittensä varaan.
Ei toistenkaan mielipiteitten varaan, -
vaan hän halusi alkaa tähystää. Hän halusi suunnata -
olemuksensa katseen kokonaan elävään Jumalaan.
Hän halusi kuulla oman sisimpänsä Jumalan äänen.
Mitä Jumala vastaa?
Hänen koko olemuksensa on tässä Jumalan edessä, -
ihmisen sydämellä viritettynä etsimään Jumalaa.
Miehen sisin tiesi, että Jumala on.
Miehen sisin tiesi, että Jumala voi.
Mutta tämä synti, kaikki epämääräi- syys, kaikki rikkomus, laittomuus.
Hän tähystää, nousee korkeammalle.
Hän saa kokea jotain sellaista, minkä uskon, -
että Jumala haluaa myös tässä ajassa huutaa meidän elämäämme.
Jumala on vielä puhuva Jumala.
Jumala on vielä se Jumala, joka vastaa, -
kun nöyrä sydän etsii elävää Jumalaa.
Sanoohan Jumalan Sana, että minä olen siellä, -
missä on särjetty ja nöyrä henki.
Ja kun särjetty ja nöyrä henki on avoimena, etsii Jumalan tahtoa, -
alistaa oman elämänsä sen alamaisuuteen, -
saa kokea jotakin sen Jumalan van- hurskauden ja pyhyyden läsnäolosta.
Tulee ihmeellinen asia siellä rukouksen tornissa -
ja Habakuk sanoo sen näin: Herra vastasi minulle.
"Kirjoita näky ja piirrä se selvästi tauluihin, -
niin että sen voi juostessakin lukea."
Kun ajattelin tätä Jumalan Sanan kohtaa, se tuo niin selkeästi sen, -
että evankeliumi ja Jumalan ilmoitus tulee kuulua -
kaikille kansoille, kaikille ihmisille ja kaikille läheisillemme.
On jotakin, mikä ei hajoa tämän maailman hajotessa.
On jotakin, mikä ei säry silloin, kun ihmiselämäkin särkyy.
Se on Jumalan todellisuus, se elämä, -
jonka Jumala yksin voi Kristuksen kautta tuoda itse kunkin elämään.
Etsiä Hänen kasvojaan, tiedostaa elämässä, mikä hetki on.
Piirrä, Habakuk, selvästi se näky.
Uskon meidän olevan sen aikakauden keskellä, -
että Jumala herättää Jumalan seurakunnat, papit, evankelistat, -
jokaisen riviyksilön, joka on oppinut ja saanut tuntea elämässään, -
kuka Jeesus Kristus on.
Herättää meidät sellaiseen sisäiseen paloon: -
"Haluan, että evankeliumi menestyy."
Jokainen voi sen kuulla. Se painaa meidät polvilleen.
Se vie meidät uuteen nöyryyteen ja pyhyyden etsimiseen.
Se vie meidät siihen todellisuuteen, jossa Jumala vielä ilmestyy.
Piirrä se näky selkeästi. Älä häpeä evankeliumia.
Älä häpeä Jeesuksen veren voimaa.
Älä häpeä sanoa tämän ihmiskunnan edessä, ystäviesi edessä, -
että olen saanut kaikki syntini anteeksi.
Minulla on elävä toivo ja haluan, että sinäkin löydät tämän elämän, -
jonka Jeesus Kristus yksin ja ainoastaan voi antaa.
Habakuk piirtää näitä vahvoja näkyjä.
Sen tulee olla niin selkeä, että sen voi juostessakin lukea.
Ystävä, kun se on selkeänä sisimmässä, -
niin kädet on vapautettu toimintaan.
Se on niin syvästi piirretty sinne ihmisen sydämen lihatauluun, -
että evankeliumin, Kristuksen todellisuuden kautta -
meillä on tulevaisuus ja toivo.
Sitten tulevat 3. jakeen sanat: "Näky odottaa vielä aikaansa -
ja rientää päämääräänsä eikä petä.
Jos se viipyy, odota sitä, -
sillä varmasti se toteutuu eikä myöhästy."
Ystävät, eikö ole valtava tämä Jumalan kirjan Sana?
Habakuk saa Jumalan maailmoista lohdutuksen.
Vastaus ei tule välittömästi. Ei silloin, -
kun laskeudut rukoustornista melskeisen kansan keskelle.
Mutta jotakin nyt piirretään sinun sisimpääsi.
On tulossa jotakin tämän aikakauden keskelle, ja tulet ymmärtämään, -
että Jumalan piirtämä näky pitää paikkansa.
Uudessa testamentissa Heprealais- kirjeen 10. luvussa sanotaan näin:
"Älkää siis heittäkö pois rohkeuttanne, jonka palkka on suuri, -
sillä te tarvitsette kestävyyttä, että täyttäisitte Jumalan tahdon -
ja saisitte sen, mikä on luvattu.
Vielä vähän aikaa, aivan vähän, niin saapuu se, -
joka on tuleva, eikä hän viivyttele.
Minun vanhurskaani elää uskosta, mutta jos hän vetäytyy pois, -
ei minun sieluni mielly häneen."
Heprealaiskirjeen 10. luvussa meille osoitetaan, -
että Habakukin sisimpään piirretty näky on se näky.
Habakuk, vaikka sinä et sitä vielä näe, niin Jumalan suunnitelma, -
joka aikojen aamussa on laadittu: Messias tulee, -
Kristus, Jumalan Poika, tulee.
Se ei ole vain sanat, näky, vaan se onkin Persoona.
Habakuk, Messias on tuleva.
Eräänä päivänä Hän asettaa nämä asiat kohdalleen.
Sinä ehkä et näe sitä, -
mutta se piirrettiin hänen sydämensä lihatauluuun.
Eräänä päivänä juutalainen kansa, eräänä päivänä pakanakansat -
tulevat näkemään Messiaan tulon päivän.
Sen päivän, jolloin Jeesus tulee tähän aikaan.
Tämä Habakukin sydämeensä saama näky on niin vahvana hänessä, -
että hän voi sen sanoa.
"Mutta vanhurskas on elävä uskostansa."
Jumala piirsi hänen sisimpäänsä sanat -
ja hän tiesi, että ne ovat Jumalan sanoja.
Niitä ei kukaan voi koskaan ottaa hänen elämästään pois.
Kun katselen vanhan liiton profeettaa ja ajattelen tätä päivää, -
missä nyt Jumalan kansana ja kansakuntana elämme, -
mekin elämme valtavassa odotuksen ajassa.
Emme odota Jeesusta enää seimeen, seimen talliin.
Emme odota Häntä enää ristinpuulle kuolemaan. Mitä me odotamme?
Me odotamme Kristusta, joka tuli, kärsi kuoleman, toi meille voiton.
Hän ylösnousi kuolleista ja on se Messias, -
joka on Isän luona taivaassa.
Tämä Habakukin näkemä sanoma riittää tänne asti.
Se virittää meidän itse kunkin sisimmän odotukseen siitä, -
että Kristus Messias on pian tuleva.
Raamatun mukaan sitä ennen kansakunnat pauhaavat.
On kaikennäköisiä mullistuksia, maanjäristyksiä, tuhoa, -
sotia, melskettä, kaikkea sitä.
Mutta tämän keskellä, kun tulee Jumalan aika, -
tulee Messias noutamaan oman kansansa.
Tästä sanotaan, että se on luja, -
koska Raamattu osoittaa myös sen todellisuuden, -
että tämä Sana on totuus.
Se on äärimmäisen luotettava ja se kestää.
Kuin joitakin aikoja sitten olin eräässä vanhainkodissa käymässä, -
siellä oli CP-vammainen, nyt jo keski-iässä oleva Reima, -
jonka oli vaikea puhua. Hän näki minut.
Tutustuimme jo, kun hän oli nuori ja löysi Jeesuksen Kristuksen.
Hän istuu siinä pyörätuolissaan, -
katsoo minuun ja kyyneleet alkavat valua silmistä.
Yhtäkkiä hän sanoo: "Kuule Helena, onko totta, mitä Pyhä Henki sanoo -
kun olen rukouksissa, että pian Jeesus tulee takaisin -
ja meidän on valmistauduttava vastaanottamaan Häntä?"
Silloin sisimpäni riemuitsi. Jumala puhuu tavalla ja toisella, -
mutta Hän ilmestyy tänäkin päivänä siellä, -
missä Häntä avuksi huudetaan.
Rakkaat ystävät, sen tähden tässä elämän hetkessä, -
Sinä, joka olet pettymysten, monien ongelmien keskellä, -
et ole saanut apua sieltä, et tuolta.
On valtavaa sanoa myös tuon runon ajatuksen sanoin: -
Älä etsi ajallista valoa tai lyhtyä, -
joka voi valaista pienen matkaosuutesi.
Etsi elämääsi iankaikkisen Jumalan todellisuutta.
Sitä, jossa tänäkin päivänä on tulevaisuus ja toivo.
Joka ei tule vain hetkeksi viivähtämään vaikeudessa, -
vaan sinä tulet näkemään, että Hän ottaa koko elämäsi, -
kun sinä haluat laskeutua Hänen käsiinsä.
Sen tähden tässä hetkessä Jumalan kasvojen edessä, -
vaikka olet TV-ruudun äärellä ja monet asiat painostavat, -
pelkokin saattaa saartaa, niin on valtavaa lukea tähän lopuksi -
täältä Jumalan kirjan lehdiltä -
nämä ihmeelliset Jumalan sanat: -
"Me tiedämme, että olemme Jumalasta, -
mutta koko maailma on Pahan vallassa. Tiedämme myös, -
että Jumalan Poika on tullut ja antanut meille ymmärryksen -
tunteaksemme hänet, joka on Todellinen.
Me olemme hänessä, joka on Todellinen, -
hänen Pojassaan Jeesuksessa Kristuksessa.
Hän on tosi Jumala ja iankaikkinen elämä."
Hiljennymme tässä rukoukseen.
Pyydän sinua kanssani hiljentymään Jumalan kasvojen edessä.
Jos sydämessäsi on jano ja kaipaat yhteyttä elävään Jeesukseen, -
on ihanaa sanoa, että Hän ei ole kaukana.
Hän ei ollut kaukana Habakukin rukoustornista.
Hän vastasi Habakukille. Sen tähden myöskin tänään -
- olkoon nimesi Matti, Maija, mikä hyvänsä -
kun sydämessäsi hiljennyt ja sanot: "Tule, Jeesus, minun elämääni. -
Auta minua. Anna syntini anteeksi. Herra, anna minulle yhteys sinuun -
Jeesuksen nimen ja veren kautta." Taivaallinen Isä, -
valtavassa nimessäsi näet hänet, joka nyt katselee tätä maailmaa, -
kauhistelee sen pahuutta. Herra, anna sen hiljaa laskeutua siihen, -
että apu ei tule meille idästä eikä lännestä.
Ei ensinnä jonkun ihmisen sinänsä tuomana, jonain ajallisena, -
vaan Herra, saamme kääntyä iankaikkisen Jumalan puoleen.
Nyt Jeesus, kosketa tällaista ystävää Pyhässä Hengessä.
Anna hänen sydämeensä avautua usko, jossa hän saa hiljaa sanoa: -
"Tule, Jeesus, minun elämääni." Näin hänkin voi kokea sen, -
mitä Habakuk koki: mutta vanhurskas on elävä uskostansa -
sen voiman kautta, mitä Jumalan voima hänen elämässään vaikuttaa.
Aamen. Siunausta sinulle, ystäväni, -
juuri tähän päivään mitä elät. Aamen.
Olen Helena Penttilä. Jos haluat tukea tätä ohjelmaa, -
voit soittaa numeroon 0600 10077.
Puhelun hinta on noin 10 euroa.
Voit myös tukea ohjelmaa ruudun alaosassa näkyvän tilin kautta.
Siinä näet myös viitteen, joka kohdistaa tuen tähän ohjelmaan.
Kiitos sinulle ja siunausta sinulle!
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare