HEPREALAISIA NÄKÖKULMIA 4/6 Jumalan sota-asu
Puhun nyt Jumalan sota-asusta.
Monelleko teistä on tuttu Efesolaiskirjeen sota-asu?
Kun puhutaan Jumalan sota-asusta, -
mitä mieleesi tulee?
Mieleen tulee roomalainen sotilas taisteluasussaan.
Katsotaan, mitä Raamatussa sanotaan.
Aloitetaan 2. Moos. 27:20:sta.
Siirryn hetkeksi toiseen aiheeseen.
Teidän Raamatussanne on 1., 2., 3. Mooseksenkirja, eikö vain.
Englanniksi ne ovat Genesis, Exodus, Leviticus jne.
Tiedätkö, mitä ne ovat hepreaksi?
Kunkin Mooseksenkirjan nimi on yksi sen ensimmäisistä sanoista.
Esimerkiksi 1. Mooseksenkirja on hepreaksi Bere'shit, "alussa".
2. Mooseksenkirja alkaa sanoilla: "Nämä ovat... nimet..."
Hepreaksi 2. Moos. on Sh'mot, joka tarkoittaa "nimiä".
4. Moosekseksenkirja on hepreaksi B'midbar, -
joka merkitsee "erämaassa", -
koska sana on 4. Mooseksenkirjan ensimmäisessä jakeessa.
3. Mooseksenkirja on hepreaksi Vayikra, -
joka merkitsee "Herra kutsui", koska Herra kutsui Moosesta.
5. Mooseksenkirja on hepreaksi D'varim, -
"nämä ovat ne sanat".
Kun hepreaksi puhutaan viidestä Mooseksenkirjasta, -
sanotaan siis: "alussa", "nämä ovat nimet", -
"Herra kutsui", "autiomaassa" ja "nämä ovat hänen sanansa".
Mielenkiintoista.
Katsotaan 2. Moos. 27:20-21: -
"Ja käske israelilaisten tuoda sinulle puhdasta, -
survomalla saatua öljypuun öljyä -
seitsenhaaraista lamppua varten, -
että lamput aina voidaan nostaa paikoilleen. Ilmestysmajassa..."
Toisessa engl. käännöksessä Ilmestysmajaa kutsutaan -
"kohtaamisen majaksi".
Se on hepreaksi "o'hel mo'ed".
Lampun täytyy palaa alati, -
eli meissä olevan valon tulee loistaa koko ajan.
Seitsenjalkaista lampunjalkaa -
hoidettiin kahdesti päivässä.
3. Moos. 23:2:ssa sanotaan: -
"Puhu israelilaisille ja sano heille: -
Herran juhla-ajat..."
"Herran juhla-ajat" pitäisi sanoa "Herran kohtaamisajat".
Kun kuulemme sanan "juhla", ajattelemme ruokaa.
Tässä ei ole kyse ruuasta vaan Jumalan kohtaamisesta.
Moniko teistä uskoo Jumalan kohtaamiseen?
Nämä Jumalan kohtaamiset oli merkitty kalenteriin.
Jos tietäisit, että Jumala on varannut kalenteriin aikoja, -
jolloin hän haluaa sinua kohdata, haluaisit varmaan olla paikalla.
"Herran juhla-ajat, joiksi teidän on kuulutettava pyhät kokoukset, -
minun juhla-aikani [kohtaamisen aikani], ovat nämä."
Jumalan kohtaamisen paikkana oli Ilmestysmaja.
Kaikki juhlat pidettiin tiettynä ajankohtana.
Jos haluaa soittaa jollekin, joka asuu toisella aikavyöhykkeellä, -
täytyy sopia, kumman kellonajan mukaan soitetaan.
Jos Jumala sanoo, että hän haluaa kohdata sinut nyt, -
hän aikoo olla paikalla.
Kun työnantajasi tahtoo tavata sinut tiettyyn aikaan, -
vastaatko, että haluat tavata hänet joskus toiste?
Se ei olisi sopivaa.
Jumalaa kohdattiin tiettynä ajankohtana.
Ei ole kyse sattumanvaraisesta kohtaamisesta.
Jumala on määrännyt haluamansa ajan ja paikan.
Kohtaaminen merkitsee kahden ihmisen yhteen tulemista.
2. Moos. 29:38-39:ssa sanotaan, -
että joka päivä tulee uhrata kaksi karitsaa.
Toinen uhrataan aamuisin, toinen iltahämärässä.
Toinen uhrattiin kello 9, toinen kello 15.
Muut uhrit piti uhrata karitsauhrien välisenä aikana.
Karitsoissa oli kyse Jumalan Karitsasta.
Kaikki muut uhrit uhrattiin karitsauhrien välisenä aikana.
Kello 9 aikaan uhrattiin aamu-uhri.
Pääsiäisenä uhri sidottiin tuolloin alttarin sarviin kiinni.
Markuksen mukaan Jeesus sidottiin ristille kello 9 aamulla.
Samalla hetkellä kun pääsiäis- karitsaa sidottiin alttarille, -
Jeshua sidottiin ristille.
Kello 15 pääsiäislammas teurastettiin.
Samaan aikaan Messias kuoli.
Jumala oli päättänyt maailman perustamisesta asti, -
minä päivänä ja mihin aikaan Messias kuolisi.
Jumala on läheisesti mukana ajassa.
2. Moos. 29:43:ssa Jumala sanoo: -
"Siinä minä ilmestyn israelilaisille..."
Onko Jumala kaikkialla?
Kun Jumala oli Ilmestysmajassa, -
oliko hän silloinkin kaikkialla?
Jumala oli Ilmestysmajassa erityisellä tavalla.
Jos joku muu kuin pappi meni kaikkeinpyhimpään, hän kuoli.
Mutta esimerkiksi Kiinassa voi kävellä minne vain, -
vaikka Jumala on sielläkin, ilman että kuolee.
Siitä näkee, että on olemassa erityispaikkoja.
Mitä tulee sapattiin -
joka päivänä voi kohdata Jumalan, mutta sapatti on eri asia.
2. Moos. 29:ssä sanotaan, -
että Jumala aikoi pyhittää Ilmestysmajan ja papit.
Hän erotti papit tehtäväänsä.
2. Moos. 30:7-8:ssa sanotaan, -
että Aaronin piti polttaa suitsuketta joka aamu, -
kun hän laittoi lamppuja kuntoon.
Hänen piti polttaa suitsuketta myös iltahämärässä -
nostaessaan lamppuja paikoilleen.
Suitsuttaminen puhuu rukouksesta.
Jumala haluaa, että rukoilemme joka päivä.
2. Moos. 28:2-3: -
"Ja teetä veljellesi Aaronille pyhät vaatteet, -
kunniaksi ja kaunistukseksi."
Ja puhuttele kaikkia taidollisia miehiä, -
jotka minä olen täyttänyt taidollisuuden hengellä, -
että he tekevät vaatteet Aaronille, -
jotta hänet pyhitettäisiin pappina palvelemaan minua."
Katsotaan tätä kuvaa -
ja luetaan 2. Moos. 28:29-32: -
"Ja niin Aaron kantakoon jumalanvastausten rintakilvessä -
sydämensä päällä, astuessaan pyhäkköön, Israelin poikain nimet."
Aaronin sydämen päällä oli rintakilpi.
Ilmestysmaja on kuva taivaallisista -
Jeshua on ylipappi -
ja rintakilpi Jeshuan sydämen päällä kuvaa Israelin poikia.
Kohta jatkuu: -
"Ja pane jumalanvastausten rinta- kilpeen uurim ja tummim, -
niin että ne ovat Aaronin sydämen päällä, -
hänen astuessaan Herran eteen.
Ja niin kantakoon Aaron Jumalan vastaukset israelilaisille -
sydämensä päällä aina Herran edessä ollessaan."
Ylipapin kasukan tuli olla sinipunainen.
Sen pääntien piti olla samanlainen kuin haarniskassa.
Ylipapin kasukka muistutti siis haarniskaa.
Pappien tuli olla arvokkaasti ja kauniisti puettuja.
Pappien tuli näyttää kuninkaallisilta.
Kun muinaisen Persian kuningas Ahasveros -
peri Nebukadnessarin anastamat papinvaatteet, -
antoi kenen tahansa pitää niitä yllään.
Kun pyrimme ymmärtämään temppelin elämää, -
voimme saada siitä upealla tavalla tietoa -
tutkimalla pappien vaatetusta.
Papit tarvitsivat vaatteitaan voidakseen hoitaa työnsä.
Jos papinvaatteet eivät olleet päällä, -
temppelipalvelusta ei kelpuutettu.
Jos papilla ei ollut asianmukaista vaatetusta yllään, -
häntä pidettiin muukalaisena, -
ei enää pappina.
Mistä oli saatu käsitys pappisvaatteiden voimasta?
Juutalaisen historian mukaan -
pappi on virassaan vain ollessaan papinasussa, -
mutta ilman papinvaatteita he eivät ole pappeja.
Hes. 44:18-19:ssä sanotaan, -
ettei papeilla saanut olla mitään hiostuttavaa yllään, -
koska hiki on lihan teko.
Sitten Hesekiel kertoo, -
etteivät papit saaneet pyhittää kansaa vaatteillaan.
Pappispalveluksen jälkeen heidän tuli ottaa pappisvaatteet yltään -
ja pukeutua tavallisiin vaatteisiin mennessään ulos.
He eivät saaneet pyhittää ihmisiä vaatteillaan.
Pappien vaatteet olivat pyhiä, -
ja ne pyhittivät kantajansa.
Katsotaan tätä kuvaa.
Tahrautuneita vaatteita ei pesty.
Pappien piti olla hyvin siistejä ja puhtaita, -
vaikka he uhrasivat verisiä uhreja.
Jos vaatekappale likaantui niin, ettei tahra lähtenyt pois, -
vaatteita ei enää pesty.
Kun papin vaate tuli käyttökelvottomaksi, -
se revittiin palasiksi.
Riekaleista tehtiin menoraan kynttilänsydämiä.
Kun ylipapin asua ei voinut enää käyttää, -
sitä ei tuhottu vaan se piilotettiin, -
jottei kukaan voinut sitä enää käyttää.
Pappien vaatteiden piti aina olla valkoiset, ei tahraiset.
Ilm. 3:4:ssä sanotaan: -
"Kuitenkin on sinulla Sardeessa muutamia harvoja nimiä, -
jotka eivät ole tahranneet vaatteitaan, -
ja he saavat käyskennellä minun kanssani valkeissa vaatteissa..."
Juuda 1:22-23: -
"Ja armahtakaa toisia, niitä, jotka epäilevät, -
pelastakaa heidät, tulesta temmaten; -
toisia taas armahtakaa pelolla, -
inhoten lihan tahraamaa ihokastakin."
Meidän tulee pitää vaatteemme puhtaina -
eikä antaa lihan tekojen tahrata niitä.
Sitten eräs hieno asia.
Jumala kohtelee meitä kaikkia yksilöinä.
Pappien housut eivät saaneet olla liian lyhyet eivätkä liian pitkät.
Pappien vaatteet tehtiin kullekin mittojen mukaan.
Niiden valmistaminen vaati paljon työtä.
Temppelipalvelusta varten oli niin monta pappia, -
ettei pappi päässyt uhraamaan päivittäistä suitsutusta -
kuin kerran elämässään, -
vaikka suitsuketta poltettiin kahdesti päivässä -
satojen vuosien ajan.
Silti jokainen pappi sai oman pappispuvun.
Siksi Luukas 1:9:ssä sanotaan: -
"... hän tavanmukaisessa pappistehtävien arpomisessa -
sai osaksensa mennä Herran temppeliin suitsuttamaan."
Tässä puhutaan Johannes Kastajan isästä, pappi Sakariaasta.
Papit arpoivat keskenään, kuka saisi suitsuttaa.
Jos voitti näissä arpajaisissa, tehtävää ei saanut enää uudelleen.
Sakarias oli vanha kuten hänen vaimonsakin.
He olivat lähellä eläkeikää.
Sakarias oli aina halunnut voittaa näissä arpajaisissa
päästäkseen suitsuttamaan.
Hän varmaan ihmetteli, miksei Jumala kuullut hänen rukoustaan.
Jumala taas odotti erityistä hetkeä.
Älä siis hermostu, jos rukoukseesi ei ole vastattu.
Hän tietää, milloin sinulle on parasta vastata.
Kuvasta näkyy myös, että papit ovat avojaloin.
Temppelin marmoripihoilla ei pidetty kenkiä eikä sandaaleita.
2. Moos. 3:ssa Herra käski Moosesta ottamaan kengät jalastaan, -
koska maa, jolla hän seisoi, oli pyhää.
Joosua 5:15:ssä sanotaan: -
"Ja Herran sotajoukon päämies sanoi Joosualle: -
'Riisu kengät jalastasi, sillä paikka, jossa seisot, on pyhä'."
Temppeliä pidettiin pyhänä, joten kengät piti riisua.
3. Moos. 8:7: -
"Sitten hän pani hänen yllensä ihokkaan ja vyötti hänet vyöllä -
ja puki hänet viittaan ja pani kasukan hänen päälleen."
Pappeuden haarniskaa kantoi siis sellainen, -
joka oli muurinaukossa esirukouksessa.
Jes. 61:10: -
"Minä iloitsen suuresti Herrassa, -
minun sieluni riemuitsee Jumalassani, -
sillä hän pukee minun ylleni pelastuksen vaatteet..."
Sana "pelastus" on hepreaksi "Jeshua".
Eli Jesaja kertoo olevansa puettuna Jeshuan vaatteisiin.
"...ja verhoaa minut vanhurskauden viittaan, -
niin että olen kuin sulhanen, joka laskee hiuksilleen juhlapäähineen -
tai kuin morsian, joka koristautuu kauneimpiinsa."
Jes. 11:5: -
"Vanhurskaus on hänen kupeittensa vyö -
ja totuus hänen lanteittensa side."
Sana "lanteet" hepreassa -
tarkoittaa "taisteluun aseistettua sotilasta".
Pappi on siis kuin taisteluun valmistettu sotilas.
Otetaan esille Jes. 59:16-17.
Efesolaiskirjeen sota-asu on peräisin näistä jakeista.
Jakeet kirjoitettiin 700 vuotta ennen Rooman valtion syntyä -
eivätkä juutalaiset edes pitäneet roomalaisista.
Jakeissa sanotaan: "Ja hän näki, ettei ollut yhtäkään miestä, -
ja hän ihmetteli, ettei kukaan astunut väliin.
Silloin hänen oma käsivartensa auttoi häntä, -
ja hänen vanhurskautensa häntä tuki.
Ja hän puki yllensä vanhurskauden kuin rintahaarniskan -
ja pani pelastuksen [Jeshuan] kypärän päähänsä, -
hän puki koston vaatteet puvuksensa -
ja verhoutui kiivauteen niinkuin viittaan."
Kun Efesolaiskirjeessä puhutaan pelastuksen kypärästä, -
siinä viitattiin ylipapin otsakoristeeseen, -
jossa luki "Herralle pyhitetty".
Eli tässä on pelastuksen kypärä.
Papit olivat siis avojaloin.
Jes. 52:7: -
"Kuinka suloiset ovat vuorilla ilosanoman tuojan jalat, -
hänen, joka julistaa rauhaa, ilmoittaa hyvän sanoman, -
joka julistaa pelastusta, -
[eli Jeshuaa] -
sanoo Siionille: 'Sinun Jumalasi on kuningas!'"
Jesaja puhuu papinasusta.
Sotahaarniska ei ole yllä vaan alla olevan kuvan mukainen.
Ef. 6:11: -
"Pukekaa yllenne Jumalan koko sota-asu, -
voidaksenne kestää perkeleen kavalat juonet.
Sillä meillä ei ole taistelu verta ja lihaa vastaan..."
Yläkuvassa soditaan verta ja lihaa vastaan -
muttei alakuvassa.
"...vaan hallituksia vastaan, valtoja vastaan, -
tässä pimeydessä hallitsevia maailmanvaltiaita vastaan.
Sentähden ottakaa päällenne Jumalan koko sota-asu, -
voidaksenne pahana päivänä tehdä vastarintaa.
Seisokaa siis kupeet totuuteen vyötettyinä, -
ja olkoon pukunanne vanhurskauden haarniska, -
ja kenkinä jaloissanne alttius rauhan evankeliumille.
Kaikessa ottakaa uskon kilpi, -
jolla voitte sammuttaa kaikki pahan palavat nuolet -
ja ottakaa vastaan pelastuksen [ylipappimme Jeshuan] kypäri..."
Se hänelläkin on päässään.
"...ja Hengen miekka, joka on Jumalan sana."
Mietitäänpä, mitä tekemistä rauhan evankeliumilla -
on sodankäynnin kanssa.
Jos halutaan rauhaa, -
miksi täytyy pukeutua sota-asuun ja taistella?
Kerron kohta syyn.
Matt. 22:2-5:ssa on vertaus.
"Taivasten valtakunta on verrattava kuninkaaseen, -
joka laittoi häät pojallensa.
Ja hän lähetti palvelijansa kutsumaan häihin kutsuvieraita, -
mutta nämä eivät tahtoneet tulla."
Haluammeko päästä Karitsan häihin?
Sinne varmaan haluamme.
Tässä kuningas on kutsunut ihmisiä Messiaan häihin, -
mutta kukaan ei halua tulla.
"Vielä hän lähetti toisia palvelijoita lausuen: -
'Sanokaa kutsutuille...'"
Hän oli kutsunut ystäviään, ei vihollisiaan.
Hän ikään kuin kutsuu Messiaan ruumista juhliinsa, -
määrättyihin juhla-aikoihin.
Emmekä me halua mennä.
Hän sanoo: "Katso, minä olen valmistanut ateriani, -
minun härkäni ja syöttilääni ovat teurastetut, -
ja kaikki on valmiina; tulkaa häihin'.
Mutta he eivät siitä välittäneet, vaan menivät pois, -
mikä pelloilleen; mikä kaupoilleen."
Siirrytään jakeeseen Matt. 22:11: -
"Mutta kun kuningas meni katsomaan pöytävieraita, -
näki hän siellä miehen, joka ei ollut puettu häävaatteisiin."
Pappien puvun piti olla mittojen mukaan tehty.
Ilman asuaan pappia pidettiin muukalaisena.
Tämä vertaus on peräisin Sefanjan kirjasta, -
1. luvun jakeista 6-8: -
"...ne, jotka ovat luopuneet seuraamasta Herraa..."
Kyse on ihmisistä, jotka tunsivat Herran mutta kääntyivät pois, -
sekä niistä, jotka eivät ole koskaan etsineet Herraa.
"Vaiti Herran, Herran edessä!"
Nyt tässä puhutaan vaivan ajasta.
"Sillä Herran päivä on lähellä; -
sillä Herra on laittanut teurasuhrin..."
Hän on kutsunut pitoihin vieraita.
"Ja Herran teurasuhrin päivänä -
minä rankaisen päämiehiä ja kuninkaan poikia -
ja kaikkia muukalaispukuun puettuja."
Uskovina olemme Kuninkaan lapsia.
Mutta jos tulemme häihin vieraissa vaatteissa, -
likaisissa, lihan tekojen tahraamissa vaatteissa, -
tai yritämme päästä häihin jonkun toisen vaatteissa, -
joudumme vaikeuksiin.
Katsotaan 1. Sam. 17:38-39.
Saul oli pukenut Daavidin ylle pronssikypäränsä -
ja haarniskansa, -
mutta Daavid ei halunnut niitä.
2. Aik. 6:41:ssä sanotaan näin: -
"Ja nyt: Nouse, Herra Jumala, tule leposijaasi, -
sinä ja sinun voimasi arkki.
Olkoon, Herra...sinun pappiesi vaatetuksena pelastus, [Jeshua], -
ja sinun hurskaasi riemuitkoot siitä, mikä hyvä on.
Herra Jumala, älä hylkää voideltuasi; -
muista armolupauksiasi, jotka annoit Daavidille, palvelijallesi."
Selittäisin vielä lopuksi, -
miksi rauha on yhteydessä sotaan.
Lopunaikoina on oleva oikean rauhan lisäksi myös väärä rauha.
Miten voimme erottaa oikean rauhan väärästä?
Vastaus löytyy muinaisheprean kuvakirjaimista.
Kun Mooses kirjoitti Tooran, hän ei käyttänyt nykyaakkosia.
Tuossa vasemmalla näkyvät nykyheprean aakkoset.
Keskellä näkyy, miten Mooses ja Daavid ne kirjoittivat.
Kirjain "shin" näytti aiemmin myrkkyhampailta, -
ja kirjaimen merkitys on "hampaat".
Kirjain "shin" tarkoittaa myös "tuhoamista".
Rauha on hepreaksi "shalom".
"Shalom" alkaa kirjaimella "shin", -
joka tarkoittaa "tuhoamista".
Mitä tekemistä sillä on rauhan kanssa?
Seuraava "shalom" -sanan kirjain on "lamed".
"Lamed" -kirjain näytti paimensauvalta, -
joka kuvaa hallintaa tai auktoriteettia.
Sillä voi töniä eteenpäin.
Sanan "shalom" alkukirjaimet -
tarkoittavat siis "tuhota auktoriteetti".
Kirjain "vav" näyttää naulalta ja tarkoittaa "naulaa".
Naulalla voi yhdistää esineitä.
Sanan "shalom" viimeinen kirjain on "mem".
Se tarkoittaa "vettä", -
mutta sisältää ajatuksen kaaoksesta tai hirmumyrskystä.
Katsotaan sanaa "shalom".
Sana alkaa kirjaimella "shin", -
terävällä hampaalla, joka tarkoittaa "tuhoamista".
Seuraava kirjain "lamed" -
näyttää paimensauvalta ja tarkoittaa "auktoriteettia".
"Vav" on yhdistävä naula.
"Mem" tarkoittaa "kaaosta".
Niinpä sanan "shalom" merkitykseksi tulee -
"tuhota auktoriteetti yhdistettynä kaaokseen".
Rauha ei oli pasifismia.
Se on elämääsi kaaosta tuovien asioiden tuhoamista.
Rauhan saamiseksi täytyy estää kaaoksen tuojat.
Kun puemme yllemme Jumalan sota-asun, -
emme taistele lihaa emmekä verta vastaan -
vaan pukeudumme pappisasuun.
Olemme esirukouksessa Herran edessä.
Kiitoksia!
Tuo nainen sanoi, että olemme joutuneet irti juuristamme, -
ja meiltä on puuttunut tämä opetus.
Aivan oikein.
Haluan kertoa esimerkin. Juttelin tästä tauolla.
Tiedämme, miten Pietari kielsi Kristuksen ja kukko lauloi.
Kertomuksella ei ole tekemistä kukkojen kanssa, -
koska ne eivät päässeet tuolloin Jerusalemiin.
Oletteko kuulleet ihmisistä, joiden tehtävä on herättää huudollaan?
Erään papin tehtävä oli auringon noustessa -
kutsua muut papit temppelipalvelukseen.
Häntä kutsuttiin "kiekuvaksi kukoksi".
Herra sanoi siis Pietarille, että tämä kieltäisi hänet -
ennen temppelin aamujumalanpalvelusta.
Onko se opillisesti merkittävä seikka? Ei.
Mutta se selittää, mitä Jeesus tarkoitti.
Evankeliumissa kerrotaan naisesta, jonka poika kuoli Nainissa.
Kaikki hautajaisvieraat tulivat kaupungin porteista ulos.
Naiset kulkivat edellä. Sitten tulivat miehet.
Kulkueen loppupäässä kantajat kantoivat vainajaa.
Kun tuo suuri joukko oli menossa portista ulos, -
ihmiset yrittivät sulloutua ahtaasta portista ulos.
Samalla Jeesus oli tulossa oman joukkonsa kanssa kaupunkiin.
En tiedä, miten oli Ruotsissa, -
mutta ennen vanhaan USA:ssa -
hautajaiskulkueen ajaessa autoilla ohi -
muut autot ajoivat tien sivuun ja antoivat kulkueelle tilaa.
Tiedätte, mitä tarkoitan. Perinne on juutalainen.
Aina kun Israelissa oli hautajaiskulkue, -
toiset eivät vain pysähtyneet vaan liittyivät kulkueeseen.
Juutalaiset ovat hyvin yksityiskohtaisia.
He miettivät, mitä tehdä, -
kun hautajaiskulkue kohtaa hääkulkueen.
Hautajaiskulkueen piti antaa tietä hääkulkueelle, -
koska elämää pidettiin tärkeämpänä kuin kuolemaa.
Evankeliumissa kerrotaan näistä kahdesta joukosta, -
joista toinen oli menossa porteista ulos ja toinen sisään.
Kristittyjen on vaikea ymmärtää sitä, minkä juutalaiset ymmärtävät.
Keiden piti pysähtyä?
Aikoiko Jeesus rikkoa käyttäytymissääntöjä?
Jeesus meni naisen luo ja sanoi, että tämän poika heräisi eloon.
Perässä tulee Jeesuksen seurue.
Vainajaa kantavat jäävät seisomaan paikalleen.
Jeesus kävelee hautajaiskulkueen loppuunpäähän, -
koskettaa lasta ja herättää hänet kuolleista.
Mikä siinä oli merkittävää?
Juutalaisten käyttäytymissääntöihin kuului myös se, -
että jos hautajais- tai hääkulkue kohtasi Israelin kuninkaan, -
molemmat kulkueet pysähtyvät Israelin kuninkaan edessä.
Eli tuossa messiaanisessa kertomuksessa tunnustettiin -
Jeesus Israelin kuninkaaksi.
Suomennos: Annamari Kortelainen