Tervetuloa Sananlastuja-ohjelmaan!
Tänään käsittelemme mielenkiintoista aihetta: -
Kaksi keskiyön kristittyä ja heidän taivasta koskettava elämänsä.
Apostolien tekojen 16. luku pitää erittäin paljon asiaa sisällään.
Se kertoo meille siitä, kuinka evankeliumi tuli Eurooppaan.
Otan täältä nyt yhden jakeen, -
koska tuo luku on liian pitkä luettavaksi tässä hetkessä.
Saakoon tämä yksi jae jo kertoa meille jotakin -
tämän ohjelman sisällöstä, - kun otsikkokin on -
Kaksi keskiyön kristittyä ja heidän taivasta koskettava elämänsä.
Täällä sanotaan näin: -
"Mutta keskiyön aikaan Paavali ja Silas olivat rukouksissa -
ja veisasivat ylistystä Jumalalle; ja vangit kuuntelivat heitä."
Tällainen tilanne syntyi eräänä päivänä Filippin kaupungissa.
Tuo kaupunki oli jo Euroopan puolella.
Paavali ja Silas olivat ennen tuloaan meren yli Eurooppaan -
epätietoisia siitä, minne päin heidän tulisi kulkea.
Nämä miehet olivat rukouksen miehiä.
He rukoilivat jatkuvasti.
Raamattu kertoo meille, että Pyhä Henki esti heitä yksinkertaisesti -
jäämästä sinne Aasian puolelle.
Eräänä hetkenä yöllä intensiivisessä rukouksessa ollessaan -
Paavali näkee näyn. Hän näkee makedonialaisen miehen, -
joka ojentaa kätensä ja pyytää: "Tule yli ja auta meitä."
Tässä on aivan kuin ensiaskeleet siihen, kuinka Jumala tahtoi, -
että sanoma tulee myös eurooppalaisille.
Lähdettyään liikkeelle Paavali ja Silas tulivat Filippin kaupunkiin.
Siellä he etsivät paikkaa, jossa mahdollisesti olisi ollut ihmisiä,-
joille he olisivat voineet kertoa evankeliumin sanomaa.
He löysivätkin paikan, rukouspaikan.
Siellä oli Lyydia, purppuran myyjäksi sanottu.
Hän oli hurskas ihminen ja oli siellä rukoilemassa.
Hän rukoili ja Raamattu kertoo meille, -
kuinka Jumala kuulee rukoukset.
Olkoon sydämestämme lähtevä rukous millainen tahansa, -
niin Jumala kuulee. Hän näki, että Lyydian sydämessä oli jano.
Oli jano löytää elävä Jumala.
Niinpä nämä kaksi johdatettiin juuri heidän luokseen.
Tuossa tilanteessa todennäköisesti oli myös Luukas.
Luukashan kirjoitti Apostolien teot.
Hän tarkkaan tutki asiat ja kirjasi ne jälkeenpäin.
Tuosta tilanteesta Raamattu kertoo ihanalla lauseella, -
että Herra avasi Lyydian sydämen ottamaan vastaan pelastussanoman.
Hän tuli uskoon ja hän oli -
tai hänestä tuli ensimmäinen kristitty, -
joka kastettiin siellä virtaavassa vedessä.
Se tapahtui välittömästi samassa paikassa, jossa hän uskoon tuli.
No, siitä vaan mentiin eteenpäin.
Lyydia otti nämä veljet kotiinsa ja piti heistä hyvää huolta.
Sydän oli täynnä kiitollisuutta.
Missä koetaan tällaisia asioita, niin siellä syntyy myös yhteys.
Puhutaan veljesyhteydestä, sisaryhteydestä.
Sydämet avautuvat niille, jotka ovat Herran omia, -
sisaria ja veljiä. Myöskin ovet avautuvat.
Käytännössäkin siis huomioimme toinen toisiamme, -
kuten Jumala kehottaa huomioimaan kaikkia lähimmäisiä, -
mutta erityisesti samaan perhe- kuntaan kuuluvia.
Nyt oltiin sisällä Jumalan perhe- kunnassa.
Valtava ilo oli myöskin Lyydian kotona.
Siellä nimenomaan tapahtui niin, -
että hänen koko perhekuntansa tuli Herran omaksi.
Tällaista saivat kokea nämä miehet tullessaan Euroopan puolelle.
Jumala vahvisti heidän tulonsa juuri tällä tavalla.
Pian menemme katsomaan eteenpäin, mitä tämän jälkeen tapahtui.
Tällaista valtavaa tapahtui Lyydian kodissa.
Siellä kaikki riemuitsivat, Paavali ja hänen ystävänsä, Lyydia, -
hänen lapsensa, koko perhekunta.
Se oli aivan käsittämätöntä. Silloin viimeistään -
Paavali ja Silas ymmärsivät, että kyllä he johdatuksessa olivat.
Heitä ei kuitenkaan tarkoitettu vain Lyydian kotiin, -
vaan myös kaupunkiin julistamaan evankeliumin sanomaa.
Niinpä he lähtivät liikkeelle ja kulkivat siellä monta päivää.
Kuinka ollakaan, heidän mukaansa tempautui eräs nainen.
Raamattu sanoo, että hän oli palvelijatar.
Siis hän oli erään miehen omistama orja.
Hänessä oli tietäjähenki, joka julisti, -
että näillä miehillä on pelastuksen sanoma kerrottavanaan.
Inhimillisesti ajatellen se kuulosti varsin hyvältä.
Oli erikoista, että joku kaupunkilainen tuo tällaista esille, -
mutta Paavalia se kiusasi.
Hän ymmärsi, että tämä ei ole Pyhästä Hengestä.
Niinpä Paavali sanoi tuolle hengelle, ei siis naiselle: -
"Lähde hänestä."
Silloin tuo tietäjähenki lähti.
Hengen orjana ollut nainen vapautui -
ja hän alkoi varmasti ylistää Jeesusta -
ja seurasi Silasta ja Paavalia.
Hän riemuitsi kokemastaan vapaudesta.
Tänäkin päivänä ne ihmiset, jotka ovat demonisten voimien -
ja henkien talutusnuorassa, koettuaan vapauden Jeesuksen kautta -
he saavat valtavan ilon. Siihen meidät on kutsuttukin.
Vapauteen Kristus vapautti meidät.
No, tämä ei suinkaan ollut mieleen, ensinnäkään isännälle, -
joka oli saanut paljon tuloja tämän naisen kautta.
Hän ei pitänyt siitä, että jotkut sekoittavat hänen bisneksensä.
Ei! Hän kaupunkilaisena tarttui tilanteeseen.
Hän kutsui kaupungin hallinnon paikalle, viranomaiset, -
ja kertoi näiden miesten tulleen häiritsemään heidän rauhaansa!
Tässä nähdään, kuinka vihollinen toimii tälläkin tavalla.
Se pyrkii kaikin tavoin estämään evankeliumin etenemisen.
Paavali ja Silas eivät suinkaan mitenkään pelästyneet.
Heillä oli Jumalan rauha.
Heidät oli liitetty Kristus- elämään, ylösnousemuselämään.
Kyllä he tiesivät, että evankeliumin tie, Jeesuksen seuraaminen, -
ei ole ruusuilla tanssimista. Se on vaivannäköä ja kärsimistä.
Juuri tällä tavalla evankeliumi menee eteenpäin.
Monen ahdistuksen kautta meidän pitää käymän Jumalan valtakuntaan.
Näin Paavali itsekin opetti. Siksi tällainen tilanne ei tullut -
hänelle yllätyksenä. Mites me kristityt tänä päivänä?
Kun tulee elämässä vaikeuksia, niin ymmärrämmekö me, -
että ne kuuluvat myöskin asiaan?
Ympärillämme on henkivallat, jotka eivät siedä sitä, -
että Jeesuksen omat todistavat, vievät sanomaa eteenpäin.
Mutta - kuka on meidän kanssamme? Meidän Herramme Jeesus, -
joka sanoi olevansa kanssamme joka päivä aina maailman loppuun asti.
Merkillisen väitteen kaupungin ihmiset syytöksenään esittivät -
Paavalia ja Silasta vastaan: -
he siis tulivat häiritsemään heidän rauhaansa.
Todellisuudessa hehän tulivat tuomaan rauhaa.
Mutta tietenkään ei uskosta osaton kykene ymmärtämään, -
mikä lahja se on, kun Jumala tahtoo lähestyä ihmistä -
ja tuoda pelastavan armon sanoman hänen elämäänsä.
Voimme Raamatusta nähdä, -
kuinka muuallakin tapahtui samankaltaista.
Ensin oli Jerusalemin kaupungissakin seurakunnalla rauha pitkään, -
mutta sitten tuli vaino. Kun ajattelemme monia muita tilanteita, -
niin voimme nähdä tämän.
Aivan kuin jonkin aikaa annetaan -
sellainen hyvä aika -
ja siinä voidaan tehdä työtä.
Nyt tässä kaupungissa näiden kahden miehen toiminta -
haluttiin jo heti alussa täysin eliminoida.
Nämä miehet eivät silti säikähtäneet tuostakaan tilanteesta, -
joskaan se ei suinkaan tuntunut miellyttävältä.
Nythän he joutuvat kovaankin käsittelyyn, jopa niin kovaan, -
että kaupunkilaiset repivät heiltä paidat päältä, -
ja heidät vietiin myös ruoskittaviksi.
En tiedä, mitä miehet ajattelivat tuossa tilanteessa.
He olivat tuoneet vain hyvää sanomaa kaupunkilaisille, siunauksen -
ja menestyksen sanomaa -
ja nyt he joutuvatkin kaltoin kohdelluiksi.
No, se kuuluu kyllä asiaan.
Kun evankeliumia viedään eteenpäin, -
niin täytyy aivan kuin raivata peltoa.
Tämä on todellista pellonraivaustyötä.
Tämä maailma on sellainen pelto, -
joka kasvaa rikkaruohoa ja muuta hedelmätöntä kasvua.
Juuri tähän maailman peltoon Jumala tahtoo kylvää hyvän siemenen.
Alku aina hankalaa, kuten sanotaan. Lopussa kiitos seisoo.
Kun katsomme heidän tilannettaan, niin voidaan sanoa, -
että näistä vaikeuden vaiheista lähdettiin kuitenkin -
kohti edessä odottavaa voittoa.
Jumala sen voiton oli valmistanut. Nämä miehet eivät tienneet, -
miten Jumala tulee tulevina hetkinä ilmestymään, -
mutta Jumalan maailmahan ei väisty koskaan niiden elämän ympäriltä, -
jotka Herran tahdossa kulkevat eteenpäin.
Kristus on koko ajan lähellä.
Oikeastaan ei vain lähellä, vaan omiensa sydämessä -
Pyhän Henkensä kautta.
Siksi nämäkin miehet tiesivät jo paljon kokeneina, -
että ei ole mitään hätää. Ei ole mitään hätää.
Ystäväni, voin sanoa sinullekin, että kun vaikeaa on, -
niin ei ole mitään hätää. Herra kyllä tietää elämäsi tilanteet.
Kun kerran oli hyvin sairaana, olin masentunut, mieli maassa -
hyvin herkkänä. Kyynelet usein valuivat poskilla ajatellessani, -
tätäkö tämä loppuelämä on.
Tuolloin ehkä 3-4-vuotias tyttäreni tytär erään kerran tulee eteeni -
heillä kylässä ollessani ja sanoo minulle kolme sanaa: -
"Ei mitään hätää."
Ne olivat aivan kuin sanat Jumalan suusta.
Sillä hetkellä sain uskon siihen, -
että hyvissä käsissä tässä ollaan, kun ollaan Jumalan kämmenellä.
Ystäväni, sinäkin voit luottaa siihen - on tilanne mikä hyvänsä -
sinä olet Jumalan kämmenellä.
Isän kämmenellä tapahtuu hyvin monenlaisia asioita.
Siihen paistaa aurinko.
Siihen myös kohdentuvat monenlaiset elämän myrskyt.
Paavali ja Silas ovat esimerkkejä kristityistä, -
jotka joutuvat maksamaan hintaa siitä, -
että he haluavat koko sydämellään palvella Herraa.
Ei riittänyt se, että heidän vaatteensa revittiin.
Heitä myös ruoskittiin.
En tiedä, saivatko he ne 49 ruoskaniskua, -
jotka oli määrä antaa.
Joka tapauksessa heidän selkänsä ruoskittiin verille.
Ajattelivatkohan he siinä, että tämäkö on palkka tästä kaikesta?
Kun me olemme tahtoneet tuoda kaupungille hyvää, -
niin nyt meidät palkitaan pahalla.
Jos tällaisia inhimillisiä asioita ja kysymyksiä -
heidän mieleensä nousikin, -
niin varmasti he samalla tiedostivat sen, -
että eiväthän he ole olleet omilla teillään.
He olivat noudattaneet sitä näkyä, jonka Herra heille antoi.
Kun tietää olevansa Jumalan tahdossa, -
niin voi myös kestää asioita - olkootpa ne minkälaisia hyvänsä.
Voimme kestää sairauksien keskellä.
Voimme kestää taloudellisissa ahdinkotiloissa.
Voimme kestää silloin, kun ihmissuhteet kariutuvat, -
avioliitot särkyvät. Voimme kestää näidenkin keskellä, -
koska Herra on luvannut antaa niihinkin tilanteisiin apunsa.
Siis meidän ei koska tarvitse olla yksin. Ei milloinkaan.
Nyt heidät ruoskittiin -
ja heidät annettiin vanginvartijan haltuun.
Heidät heitettiin siis jonnekin syvälle vankiluolaan.
Jos ajattelemme niitä olosuhteita sen aikaisissa vankiloissa, -
ymmärrämme, että eivät ne kovin häävit olleet.
Heidät laitettiin vielä kaiken lisäksi jalkapuuhun.
Mitä tapahtuukaan yön pimeydessä?
Luen uudelleen jo alussa lukemani jakeen. Täällä sanotaan näin: -
"Mutta keskiyön aikaan Paavali ja Silas olivat rukouksissa -
ja veisasivat ylistystä Jumalalle; ja vangit kuuntelivat heitä.
Silloin tapahtui yhtäkkiä suuri maanjäristys, -
niin että vankilan perustukset järkkyivät, -
ja samassa kaikki ovet aukenivat, ja kaikkien kahleet irtautuivat."
Siis tämän kaiken inhimillisen kärsimyksen keskellä -
nämä kaksi kristittyä miestä keskiyön aikaan -
ylistivät Jumalaa. Jobin kirjassa sanotaan, -
että missä on Jumala, joka saa yöllä viriämään kiitosvirren.
Heidän olemuksestaan oli kaikki tuska ja kipu eliminoitu pois.
He eivät tunteneet sitä tuskaa niin, -
että se olisi määrännyt, mitä heidän sydämestään lähtee.
Eikä vain sydämestä vaan suusta. Kaikkein hämmästyttävintä oli, -
että juuri heidän suustaan muut saavat kuulla -
ylistyslaulua elävälle Jumalalle.
Olihan aika merkillistä muiden vankien kuunnella, -
mitä nämä kaksi miestä tuovat julki.
He ylistävät ja palvovat elävää Jumalaa.
He laulavat niin, että sellien seinät kaikuvat.
Silloin tapahtuu jotain sellaista, -
mikä on kyllä perin harvinaista: Maa järähtää.
Sellien ovet aukenevat. Kahleet kirpoavat kaikkien vankien käsistä.
Kukaan ei silti lähde karkuun. Ei yksikään.
Kaikki kuuntelevat paikallaan tätä sanomaa.
Minulla on kokemus, kun olin Romaniassa monia vuosia sitten.
Joulun alla meillä oli mahdollisuus päästä nuorisovankilaan, -
mutta emme päässeet tapaamaan selleissä olevia nuoria miehiä.
Vankilan johtaja antoi luvan, että voin laulaa sellin käytävällä.
Minulla ei ollut näköyhteyttä näihin.
Ovissa oli vain pienet luukut, josta heille ruokaa annettiin.
Luukut avattiin. Sitten minä otin kitaran.
Olin yhden Messiaan syntymää julistavan joululaulun -
opetellut romanian kielellä. Sen minä lauloin.
Näitä huoneita lienee ollut ainakin 30, -
ja kaikissa oli nuo luukut. Niistä välittyi tämä sanoma -
näiden nuorten vankien elämään. Minä rukoilin: -
"Jumala, olet voimallinen pelasta- maan, kun olet tänne johdattanut."
Paavali ja Silas saivat julistaa nyt vangituille vapautusta.
Vaikkei Raamattu sitä kerro, ymmärrämme, -
että heitä kuuntelevat vangit saivat kosketuksen evankeliumiin, -
joka julisti heille pelastusta. Näiden miesten ylistyslaulussa -
oli jumalallinen voitelu. Siis Jumala pimeyden keskellä, -
inhimillisesti katsoen heille kaikkein vaikeimmassa tilanteessa, -
siellä Jumala ilmestyi. Se toi siunauksen ja Jumalan läsnäolon -
koko tuohon pimeään vankilaan.
Pian katsomme, mitä tapahtui vanginvartijalle.
Mitä Raamattu kertoo meille vanginvartijan tilanteesta?
Hän pelästyi. Hän luuli, että kaikki vangit ovat karanneet.
Yksikään ei ollut lähtenyt pakoon. Miksi?
Jumalan voima piti heidät siinä. Herra halusi osoittaa voimansa.
Hän halusi vapauttaa vanginvartijan siitä pelosta, -
että hän joutuu omalla hengellään maksamaan sen, -
ettei kyllin hyvin vartioinut vankeja.
Siis Jumala pelasti hänet ajallisesta kuolemasta, -
mutta Jumalalla oli myös suunnitelma pelastaa hänet -
iankaikkisesta kadotuksesta.
Kun hän näkee, mitä oli tapahtunut, hän ymmärtää, -
että Paavali ja Silas ovat todella Jumalan palvelijoita.
On elävä Jumala, joka ilmestyi tuossa hetkessä.
Välittömästi hän oikein kumartuu alas ja sanoo: -
"Herra, mitä minun pitää tekemän, että minä pelastuisin?"
Paavali tuo tuon ihanan sanoman hänelle: "Usko Herraan Jeesukseen,
niin sinä pelastut ja myös sinun perhekuntasi."
Vanginvartija puhdisti näiden miesten haavat.
Pesi heidän selkänsä haavoista vuotaneesta verestä -
ja sitten kutsui kotiinsa.
Mitä tapahtuu? Hän tulee uskoon. Myös perhekunta tulee uskoon.
Nyt kaupungissa oli kaksi perhekuntaa uskossa: -
Lyydian perhekunta ja vanginvartijan perhekunta, -
jotka synnyttivät seurakunnan tuohon kaupunkiin.
Tuo perhekuntapelastus on tärkeä asia.
Rakas ystäväni, joka olet tullut uskoon, -
rukoile lastesi, lastenlastesi ja kaikkien rakkaittesi puolesta.
Sama jumalallinen periaate vaikuttaa edelleenkin: -
Herra tahtoo pelastaa perhe- kunnittain.
Jumala antaa mahdollisuuden jokaiselle perhekuntasi jäsenelle -
omalta osaltaan lähestyä elävää Jumalaa -
ja samalla vastaanottaa Kristuksen Vapahtajana elämäänsä.
Tämä on suurin asia, mitä Jumala tahtoo.
Että myös perhekuntina kerran olisimme Jumalan valtakunnassa.
Sen teki mahdolliseksi Jeesus -
ristinkuolemansa ja ylösnousemuksensa kautta.
Hyvä kristitty ystävä, olet seurannut Sananlastuja-ohjelmaa.
Olen saanut tämän ohjelmaidean Jumalalta ja uskon, -
että juuri näiden ohjelmien kautta pystyn välittämään -
Jumalan ihmeellistä, siunaavaa sanomaa hyvin monille suomalaisille.
Tämä ohjelma vaatii myös hyvin paljon taloudellisia ponnistuksia.
Toivoisin, että voisit tukea tätä ohjelman tekoa.
Uskoisin, että silloin myös siunaus on sinun osanasi.
Voit soittaa puhelinnumeroon, -
joka on 0600 10177.
Puhelun hinta on noin 12 euroa.
Voit myös lähettää pankin kautta rakkauden lahjasi -
ruudussa näkyvään tilinumeroon.
Muista laittaa viite 9755, niin lahjasi tulee perille.
Näin Jumala vahvistaa ja varmistaa ohjelmien jatkumisen.
Ole siunattu!
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare