FINLÄNDSK MÄSSA
På det viset Musik: Lasse Heikkilä
Välkomna också på gruppen Valkias vägnar.
Konferencier tillsammans med mig idag är Emmi Ranta-Ojala.
Och det här är förstås mässans kompositör, Lasse Heikkilä!
Har du någonsin stått i skogen i mörkret, Lasse?
I kolmörker?
Jodå, som barn många gånger.
Jag undrar bara vad som rörde sig i skallen på den kille -
som först beslöt sig för att stanna här i Finland!
På den tiden fanns det ju inte vägar, butiker, el eller ens tändstickor!
Bara djupsnö, kolmörker och en hemsk köld.
Det var verkligen en seg och rådig kille, det måste medges.
Inte att undra på att vi finländare, om vi härstammar från honom -
har blivit ett folk som ute i världen är känt för att vara -
kreativt, rådigt, segt och - lite underligt.
Då man från en 90 grader het bastu går -
ut i minus 30 grader så är ju värme- skillnaden 120 grader, på 2 sekunder.
Det är ett välbekant fenomen i metallarbete: härdning.
Men låt oss inte glömma Finlands sommar!
Det är min favoritårstid. Vilken är din, Lasse?
Maj 2017. På tre veckor höst, vinter, vår och sommar!
Och jag tycker om dem alla!
Det är bra, för nu ska vi sjunga om dem alla.
"Ett år i Herrens hand", ni får sjunga med, men micken förblir på scenen.
Doppingen den glider över insjöns spegel. Vågorna i sanden vittnar
att i ådrad hand vår Skapare oss håller
i hans stora nåd finner världen ro.
I ådrad hand vår Skapare oss håller
i hans stora nåd finner världen ro.
Tranorna de tecknar nu sin plog på himlen,
åskskuren mot taket trummar på.
Mitt i skymningsljuset sänder Gud sin Ande,
som ger råd och ledning, där vi skall gå.
Mitt i skymningsljuset sänder Gud sin Ande,
som ger råd och ledning, där vi skall gå.
Domherrefamiljen fryser på sin kärve,
som ett täcke snön ger marken skydd.
Dyrbarast av allt är den omsorg Herren visar.
Alla dem som fryser han värme ger.
Dyrbarast av allt är den omsorg Herren visar.
Alla dem som fryser han värme ger.
Vårens första svala flyger över åkern,
tussilagon blommar, det är vår!
Årets tider växlar. I Herrens trygga händer
finner vi den kärlek som ej förgår.
Årets tider växlar. I Herrens trygga händer
finner vi den kärlek som ej förgår.
Låt oss tänka på en annan kille, många, många hundra år senare.
Han levde i dessa trakter, men föddes som ryss.
En dag fick han veta att han blir finsk medborgare.
Då man försöker föreställa sig det -
så tror man det var en befriande känsla.
Frihet, vilken underbar frihet!
Men så var det inte alls.
Självständigheten ledde nämligen inte till -
ett jublande enat folk, utan till någonting helt annat.
Mellan arbetarbefolkningen och det så kallade borgerskapet -
hade det redan länge rått stor oenighet och -
nu uppstod frågan på vems villkor denna nya stat skulle styras.
Det ledde till inbördeskriget, ett sorgligt kapitel i Finlands historia.
Valkia representerar varken de röda eller de vita -
och fäller ingen dom över händelserna.
Men idag vågar vi djärvt ta ställning i en fråga -
som berör detta och mycket annat.
Våld är inte rätt sätt att reda ut intressekonflikter.
Våld föder mer våld, bitterhet och en hämndspiral.
Snart finns det endast förlorare kvar.
Vi har idag samlats under rubriken "mässa" -
så låt detta vara vår, vi som är här och ni vid teveapparaten -
och hela folkets gemensamma syndabekännelse, bön om förlåtelse.
Bland oss råder ännu idag alldeles för mycket hat.
Låt oss be om förlåtelse och göra bättring.
I Ordspråksboken i Bibeln står det: -
"Den som döljer sina överträdelser går det ej väl, -
den som bekänner och överger dem får barmhärtighet."
"Det ångerfulla folkets tårar"
För länge sedan gav jag mig iväg trotsande ylandet, djupsnön och Gud.
Långt nog hann jag plumsa på tills på min egen sturskhet jag snubblade.
Jag lät mina drifter leda mig vilse -
skränande värjde jag mig för hjärtats viskande röst.
Jag trodde min Herre inte ägde de rätta nycklarna till salighet.
Det ångerfulla folkets tårar trillar i den mörka fällan ner, -
hör Du, Fader min, då jag ber om förlåtelse ur mitt hjärtas djup?
Det ångerfulla folkets tårar trillar i den mörka fällan ner, -
hör Du, Fader min, då jag ber om förlåtelse ur mitt hjärtas djup?
På min bror jag pekade anklagande: -
Han är den skyldige, hängning förtjänar han!
Domen dröjde, jag tog hämnd, -
svärdet svingade jag med egenhandsrätt.
Jag grävde en grav i tjälen i mitt bröst.
Svärande gömde jag mina känslor i jorden.
Kärringar och barn må böla! Snyftar gör ingen riktig karl!
Det ångerfulla folkets tårar trillar i den mörka fällan ner, -
hör Du, Fader min, då jag ber om förlåtelse ur mitt hjärtas djup?
Det ångerfulla folkets tårar trillar i den mörka fällan ner, -
hör Du, Fader min, då jag ber om förlåtelse ur mitt hjärtas djup?
Igår steg jag upp på bergets krön.
Är jag så kaxig nu: att göra slut på allt?
Erbarmlig under mitt mäktiga skal aldrig stor nog att vara människa.
Det ångerfulla folkets tårar trillar i den mörka fällan ner, -
hör Du, Fader min, då jag ber om förlåtelse ur mitt hjärtas djup?
Det ångerfulla folkets tårar trillar i den mörka fällan ner, -
hör Du, Fader min, då jag ber om förlåtelse ur mitt hjärtas djup?
Inbördeskriget fördjupade klyftan -
som fanns mellan olika grupper.
Och det verkade länge som om det inte var ett folk som bodde i landet -
utan två folk.
Arbetarna och borgerskapet levde i sina egna kulturer så att -
båda hade sin egen press, sina egna musikgrupper -
och till och med idrottsföreningar.
Det som förenade oss var den evangelisk-lutherska kyrkan.
År 1930 hörde fortfarande 96 % av Finlands befolkning till kyrkan.
Och det evangelium som kyrkan predikar är det samma för alla.
Det indelar oss inte i förföljare och förföljda.
Vi sitter alla i samma båt, alla är vi benådade syndare.
Den nya finska bibelöversättningen blev klar år 1938.
Där finns en underbar liknelse om nåden och benådning -
som öppnar sig speciellt bra för oss finländare som vet hur snö ser ut.
Emmi, kan du läsa den.
"Om era synder än är blodröda, skall de bli snövita."
Vitt såsom snö Musik och text: Lasse Heikkilä
Vitt, såsom snö i solens sken gnistrande lyser och blänker,
blir också mänskans samvete, när hon på nåden förtröstar.
Allt som vi skäms för, allt som blev fel, det utplånar Gud för all evighet.
När alla synder har blivit förlåtna för Jesu Kristi skull.
Himlen är hög och utan gräns, vågornas kraft är oändlig.
Kärlekens källa bottenlös, evig är nåden Gud skänker.
Allt i sin vishet känner han till, men ändå förlåta och glömma han vill.
När alla synder har blivit förlåtna för Jesu Kristi skull.
Natten har slutit skog och äng i sina trygga armar.
Så också Gud av gränslös nåd sig över mänskan förbarmar.
Borta är skulden, tynger ej mer. Ofattbar är friden som Herren ger.
När alla synder har blivit förlåtna för Jesu Kristi skull.
Alla synder har blivit förlåtna för Jesu Kristi skull.
Livets fullhet Musik: L Heikkilä, text: L Valkonen
Mitt i allt grått syns en strimma av klarhet,
luften är fylld av de ljuvaste sånger.
Gud är riktigt nära, på viskningsavstånd.
Kroppen känns viktlös och stegen är lätta.
Vad gör det att stövlarna slinter i leran?
Dansande jag känner livets fullhet.
Denna stormande glädje ger tillvaron mening.
Min själ tackar Jesus för livet.
Skymningen breder sin ro över huset.
Jag ville sjunga de vackraste sånger
om de många åren av tillit och värme,
kärlek och längtan; med dig vill jag leva!
Vad gör det att stövlarna slinter i leran?
Dansande jag känner livets fullhet.
Denna stormande glädje ger tillvaron mening.
Min själ tackar Jesus för livet.
Timmen är sen, bara sångerna stannat
kvar i min närhet, där stilla jag vakar.
Det som blott har anats får uttryck i orden.
Vad kan nu fattas i sångarens glädje?
Vad gör det att stövlarna slinter i leran?
Dansande jag känner livets fullhet.
Denna stormande glädje ger tillvaron mening.
Min själ tackar Jesus för livet.
Långt, långt i fjärran hörs sakta musiken.
Änglarna spelar, jag tror det av hjärtat.
Evigheten öppnar en port till min vardag.
Gränslöst är ljuset, som tar mig i famnen.
Vad gör det att stövlarna slinter i leran?
Dansande jag känner livets fullhet.
Denna stormande glädje ger tillvaron mening.
Min själ tackar Jesus för livet.
Att be om förlåtelse är vägen ut ur bitterheten -
och det blir åter möjligt att samarbeta.
Ett exempel på gott samarbete från början av århundradet är -
timmerflottning.
Och timmerflottare.
Skogarna har gett Finland välstånd flera gånger -
ja, egentligen under hela historien.
Den första storsäljaren på 1500-talet var tjära.
Den behövdes eftersom européerna erövrade världen med båt.
Handelsfartyg, krigsfartyg.
Och sedan började man bygga sågverk.
Från Viborg fördes så mycket sågad trävara ut i världen -
att en del sade att skogarna töms och man måste sluta.
Och sedan behövdes papper.
Och lite senare cellulosa.
- Hej, är de där timmerflottare? - Vi måste gå innan de ser dig!
Timmerflottarnas trall Musik: Lasse Heikkilä
Människornas påhittighet, kreativitet, seghet -
leder inte till det gemensamma bästa -
så länge som människan lägger sin energi på inbördes stridigheter.
Välfärden skapas i samarbete.
Krigen mot Sovjetunionen tvingade oss att sluta lederna -
för att försvara självständigheten.
Krigens slutresultat är ett under.
Av alla Sovjetunionens västra grannar är det bara en stat -
som lyckades bevara sin självständighet, och det är Finland.
Men priset var högt.
Tiotusentals människor måste betala för den med sitt liv.
Vi bör vara tacksamma till de generationer som var i kriget för arvet-
de lämnat oss. Men framförallt till Gud. Utan Honom hade vi ingenting.
På den tiden bad man i Finland.
Vår president Kyösti Kallios bön har ofta citerats nu under jubileumsåret.
Men även den följande presidentens hustru, Gerda Ryti, -
bad offentligt i radion. Och vädjade till Finlands folk att vi bör be.
Självständigheten bevarades, men en stor bit revs av Finlands mös kjolfåll -
och en av hennes armar amputerades.
Över 400 000 finländare lämnade sina hem, största delen i Karelen.
Man lyckades placera dem som flytt kriget i det som återstod av Finland.
Vi får inte glömma dem.
I följande sång minns vi dessa tider tillsammans med Lasse Kortelainen.
Minnen från krigstiden Musik: L Heikkilä Text: P Tahvanainen
Har väl krigstidens skrämmande minnen
redan bleknat och fältpost har bränts?
Kan jag leva mitt liv utan insikt
som om ingenting verkligen hänt?
När jag hör någon åldring förklara
hur förfärligt och smärtsamt det var,
då förstår jag den gnagande känsla,
som sömnlösa nätter jag har.
Det gick rykten om svårare tider.
Vilka skulle man slutligen tro?
När så männen fick order om fronttjänst,
då blev nöden förlamande stor.
Då tog kvinnorna ansvar för hemmen,
barn och boskap och ekonomi.
Det blev utdragna kvällar och nätter,
innan vardagens slit var förbi.
Stor var smärtan karelarna kände,
när de hörde kanonernas dån.
Så kom ordern att överge hemmen;
nästan inget kom med därifrån.
Kvar för alltid blev barndomens minnen,
hemmets värme och spinnrockens sång,
bastuns stockar och finfina brunnen,
farmors vävstol, allt, allt på en gång.
Mycket snabbt föstes boskapen samman;
unga flickor sin uppgift då såg.
Ingen tänkte på framtida planer,
ty helt okänt var flyktresans mål.
"I en boskapsvagn fortsätter färden,
kanske finner jag husrum och mat.
Jag får dela min längtan tillbaka
med min närmaste ödeskamrat."
Ej var vägen så lång som vi trodde,
men den var mycket stenig och smal.
Ingen väntade vänligt vid dörrar
som var stängda. Det fanns inget val!
Men vi rymdes i okänt folks knutar
och för födan vi gnodde och slet.
All vår oro för nära och kära
födde bön om barmhärtighet.
Har väl krigstidens skrämmande minnen
redan bleknat och fältpost har bränts?
Kan jag leva mitt liv utan insikt
som om ingenting verkligen hänt?
När jag hör någon åldring förklara
hur förfärligt och smärtsamt det var,
då förstår jag den gnagande känsla,
som sömnlösa nätter jag har.
Efter krigen väckte Finland beundran, förundran och respekt i världen.
Vi betalade krigsskadestånden helt enligt tidtabellen.
Samtidigt som vi återuppbyggde sönderbombade städer och -
Lappland som tyskarna bränt ner och uppförde hus åt 400 000 evakuerade.
Även de olympiska spelen bidrog till Finlands anseende ute i världen.
De anordnades i Helsingfors år 1952.
Finland var känt som ett starkt idrottsland.
Speciellt inom långdistanslöpning tog vi medaljer.
Förväntningarna var höga.
Men den här gången nådde fram- gångarna inte upp till förväntningarna.
Bara 6 guld, 3 silver, 13 brons. Vi fick alltså nöja oss med 22 medaljer.
Ibland har vi fått lite färre.
Men i alla fall kröntes Armi Kuusela till Miss Universum samma år!
Finland var snabbt på väg att återhämta sig efter krigens förluster!
Internationaliseringen nådde även inlandet.
Säkert till och med hit till Tavastehus!
Amerikanska filmer gav nya modeller för hur man skulle leva.
Dansförbudet som rått under krigen var inte längre i kraft.
Det hade upphört redan 1948 och Finland var ett tangofolk.
Men nu nådde oss en helt annan rytm från öst.
Barn växer upp.
Ända sedan 1950-talet har Finland befunnit sig i en speciell position -
mellan öst och väst.
Vsb-avtalet förband oss med öst -
militärt var vi absolut endast neutrala -
och då det gällde kulturen lutade vi oss västerut.
Vi skulle ha kunnat ta på oss staketets roll -
och låta trycket växa antingen vid väst- eller östgränsen.
Men istället valde vi att vara en bro.
Västvärldens ökande levnads- standard och ekonomiska tillväxt -
fick också vi vår del av.
Och på 60-talet fick nästan varje hem en teveapparat.
Svartvit och med två kanaler.
Man behövde inte leta efter fjärrkontrollen.
Moraluppfattningarna förändrades -
mellanölet nådde butikerna och finländarnas alkoholkonsumtion -
fördubblades på fem år.
Politiken kom in i skolorna.
Religionen, som tidigare förenat folket, delade det nu.
På 70-talet visste de visa att berätta att: "Nu tar den slut."
Alltså oljan på jorden.
Och eftersom den höll på att ta slut steg priset skyhögt.
Finland använde olja för uppvärmning, vilket var ett litet problem.
Exporten kollapsade, arbetsplatserna försvann, folk flyttade till städerna.
Kan ni tänka er att även till Sverige flyttade på två år -
vid årtiondets slut, 100 000 finländare.
Tänk om 100 000 skulle flytta från Tavastehus på två år.
Vi skulle stå här på tumanhand. - Ja, inte många skulle bli kvar.
Folk flyttade också till Kanada och Australien.
Vi kommer gärna ihåg att på 1980-talet hade folk pengar.
Det var inte egna, men pengar hade man. I handen, i plånboken -
och på kontot. Bankerna erbjöd nämligen lån.
Man fick så mycket lån man bara behagade begära.
Det lönade sig. Inflationen var hög. Om man lånade 1000 mark idag -
så var det bara småpengar när man efter fem år betalade tillbaka.
Lönerna steg, penningvärdet sjönk.
Räntorna hade ingen betydelse. Man tog mera lån och betalade bort dem.
Det är trevligt att stanna upp vid detta överflöd en liten stund.
Och här passar det bra med kollektsången "Bröd i överflöd".
Bröd i överflöd. Den som har mycket kan avstå.
Bröd i överflöd Musik och text: Lasse Heikkilä
Kan vi något annat än tacka, vi som har allting i överflöd?
Så mycket kan räcka åt många mänskor som lever i brist och nöd.
Så rikligt är brödet vi äter, så friska är källorna!
Det som vi gör är välsignat. Den som har mycket kan avstå!
De hus som vi bor i är stora, åkrarna skänker oss bär och säd.
Sjung därför med jublande tunga, prisa den Herre som allting ger.
Så rikligt är brödet vi äter, så friska är källorna!
Det som vi gör är välsignat. Den som har mycket kan avstå!
Här ostörd är nätternas vila. Stjärnorna gnistrar som tomtebloss.
Ur höststormen flyr vi till bastun; vattnet i sjöarna svalkar oss.
Så rikligt är brödet vi äter, så friska är källorna!
Det som vi gör är välsignat. Den som har mycket kan avstå!
Tackpolska Musik: Lasse Heikkilä
Välkomna tillbaka till andra akten av den finländska mässan.
Före pausen levde vi i en anda av överflöd och -
och hoppas att pausen ytterligare förstärkt den stämningen.
Pengar och välbefinnande går inte alltid hand i hand.
Följderna av värdeliberalismen och ett huvudlöst kneg -
började tära på våra familjer och deras sammanhållning.
I början av 1990-talet hade skilsmässorna tredubblats på 25 år.
Den finländska mässans sång "Var vandrar fäderna?" -
kan väcka skuldkänslor hos oss fäder, och även hos andra.
Men denna mässas syfte är inte att skuldbelägga eller anklaga någon.
Snarare att leta efter orsaker och förstå vad man skulle kunna ändra på.
Och eftersom vi är ett så kreativt och påhittigt folk -
borde vi inte då utmana oss själva att finna sådana lösningar -
som skulle få våra familjer att må bättre?
Var vandrar fäderna? Musik och text: Lasse Heikkilä
Männen i Finland respekterar arbetet det ger ju bröd så det räcker.
Får girigheten grepp om jobbaren står han där med förlustkort på hand.
Vilket jobb det än gäller kan en man ersättas av en annan -
och platsen bredvid frun kan någon annan ta -
men barnen behöver en riktig far.
Ensam vid stranden trär pojken mask på metkroken.
Det händer att det är fingret som fastnar på kroken -
och tårarnas fördämningar brister.
Nåväl, då lär sig pojken att se upp med fingrarna -
och kanske lär han sig den hårda vägen även metandets konst.
Men fingrarna fastnar senare i andra krokar.
Var vandrar fäderna i landet när pojkarna söker sin mandom -
och tar sina första steg mot livet?
Var vandrar fäderna i landet? Ingen hinner ge råd -
och snart ute i världen med skrubbsår på knäet -
går barnet där helt ensamt.
Mandomens skola går pojkarna för sig själva, utan en endaste vuxen.
Allting vet de om kvinnans kropp, men ingenting om hennes själ.
Dessa män som sitt ansvar inte kan bära -
har kanske inte själva heller fått lära känna en far.
Och den som inget får kan heller inget ge.
Var vandrar fäderna i landet när pojkarna söker sin mandom -
och tar sina första steg mot livet?
Var vandrar fäderna i landet? Ingen hinner ge råd -
och snart ute i världen med skrubbsår på knäet -
går barnet där helt ensamt.
Var vandrar fäderna i landet när pojkarna söker sin mandom -
och tar sina första steg mot livet?
Vår himmelske Fader känner till fullo den besvikna mannen -
och vem som än söker en tröstare -
hos Honom får sig en famnfull kärlek.
Redan långt innan de som bodde i Finland blev ett folk -
undervisades skolbarnen i Europa att: "Där i norr, -
där bor olika stammar. Där finns karelare, savolaxare, -
tavastlänningar, finnar, österbottningar, samer och andra.
Där bor olika stammar."
I år turnerar jag och gruppen Valkia flitigt runt i landet och -
jag kan berätta för er att de stam- marna inte har försvunnit någonstans.
Dialekten avslöjar varifrån någon kommer.
Och ibland gör attityden det.
Förutom i Tammerfors där man talar helt normalt.
Och vad skulle passa bättre för trosbekännelsen för denna mässa -
än en österbottnisk dialekt och attityd!
Så blir det inte oklart vad vi egentligen tror på.
Den här kan man inte sjunga sittande.
Så låt oss alla stiga upp och skråla så att de hörs långt!
Så här tror jag, verkligen tror jag. Amen.
Trosbekännelse Musik och text: Lasse Heikkilä
Med sitt ord kan Gud, vår Fader, göra stora under.
Blott med ordet har vår Herre skapat jord och himmel.
Herre, jag tror det, verkligen tror det: skapat jord och himmel.
Jesus Kristus, ende Sonen, föddes av Maria.
Så blev ordet kött och Kristus världens ljus allena.
Herre, jag tror det, verkligen tror det: världens ljus allena.
Jesus Kristus dog på korset, skymfad av allt folket.
Han, uppstånden från de döda, krossat syndens välde.
Herre, jag tror det, verkligen tror det: krossat syndens välde.
Hem till Far i himlens salar förde molnet Sonen.
Till sin hjälp fick människorna kraft av Helig Ande.
Herre, jag tror det, verkligen tror det: kraft av helig Ande.
Det som möjligt är för Herren har vi svårt att fatta.
Fadern, Sonen, Helig Ande är en helig enhet.
Herre, jag tror det, verkligen tror det: är en helig enhet.
Med sin offerdöd har Kristus köpt oss alla fria.
Tron på det ger evigt liv och himmelrikets glädje.
Herre, jag tror det, verkligen tror det: himmelrikets glädje.
En betydande del av välfärden och välståndet -
som man skaffat sig på 1980-talet hade som sagt anskaffats på kredit.
Man trodde att tillväxten bara fortsätter, -
att man betalar sina skulder och tar nya lån.
Men den fortsatte inte. Man måste kunna bygga framtiden på något -
mer bestående än valutakurser och konkurrenskraft.
På 1990-talet sönderföll Sovjetunionen -
östhandeln kollapsade och fabrikernas överproduktion blev osåld.
Företag gick omkull i konkursvågen -
och arbetslöshetstalet i Finland var i något skede 17 %.
Vem skulle ha trott sig se välfärdssamhällets folk -
köa för bröd utanför Frälsningsarméns dörrar?
Lyckligtvis klättrade vi relativt snabbt upp ur konjunktursvackan.
Inte minst på grund av Nokias berömda mobiltelefoner.
Precis.
Idag måste man säga att många av oss har det helt bra, eller hur?
Men över Finlands jubileumsår vilar trots det många skuggor.
Och ekonomin är inte den svartaste av de skuggorna.
Det finns olika sorters marginaliserande -
och ensamhet och våra barn och unga -
blir redan mycket tidigt beroende av olika saker.
Vi ska snart sjunga denna finländska mässas förbönssång.
"Alltför kalla vindar" är skriven på 1990-talet.
Men den är sorgligt aktuell.
Vi sjunger den under bön. Gud hör bön och svarar på den.
Alltför kalla vindar Musik och text: Lasse Heikkilä
Kära far i himmelen se till dem som mist sin vän.
Låt den sorgsna se allt det som är till tröst och lycka.
Sånger kan du sända visst till en trumpen pessimist.
Näktergal och lärka kan väl hennes vardag smycka.
När alltför kalla vindar plågar våra själar,
när våra läppar finner psalmen stum och död,
vi vet att du kan höra viskningar och suckar
och tvinga molnen att ge rum för solens glöd.
Käre far, du som är vis, hjälp dem som i nöd och kris
utan arbete och lön ser blott en korpsvart himmel.
Drag du upp ur lögnens dy dem som sanningen vill fly
och i simpelt surrogat ses söka tröst och glömska.
När alltför kalla vindar plågar våra själar,
när våra läppar finner psalmen stum och död,
vi vet att du kan höra viskningar och suckar
och tvinga molnen att ge rum för solens glöd.
En gång envist Finlands son brände sved på karga mon.
Nu regerar tistlar på de forna sädesfälten.
Ge oss tro på framtiden, på en skörd som tryggar den.
“Någonstans finns smeden som kan laga kyrkans klockor.”
När alltför kalla vindar plågar våra själar,
när våra läppar finner psalmen stum och död,
vi vet att du kan höra viskningar och suckar
och tvinga molnen att ge rum för solens glöd.
Herre, du som ser och vet allt om sorg och ensamhet,
se på dem som alltför länge saknat mänskors kärlek.
Barn som saknar pappas famn, som ej finner någon hamn,
göm dem under dina vingar som en fågelmoder.
När alltför kalla vindar plågar våra själar,
när våra läppar finner psalmen stum och död,
vi vet att du kan höra viskningar och suckar
och tvinga molnen att ge rum för solens glöd.
Amen. Raimo Turkki, kan du be med oss?
Tack Herre att vi får komma inför Ditt ansikte.
Tack Herre, att Du kan hjälpa alla som ropar till Dig.
Herre, Du ser allas hjärtan här och även framför televisionen.
Ditt Ord säger att Du står emot de högmodiga -
men ger nåd åt de ödmjuka.
Tack Herre att Du håller oss ödmjuka, så vi kan se på Dig -
och lita på att Du hjälper oss -
i varje situation då vi ropar till Dig.
Det här ber jag Herre, i Jesu Kristi namn. Amen.
En annan vind M: L Heikkilä, T: Miettinen & Heikkilä
Slagregn kan ibland tynga säden ner; då är skörden förstörd.
Detta regn är dock av ett annat slag; ödemarken blir grön.
Forsens virvlar kan föra båt och man mot en hotande sten,
men i denna fors ser vi blänk av guld och vår forsfärd blir skön.
Vinden kommer från fjällens vidder och folken undrande ser,
hur Gud skakar det karga landet av tjäle och norrskensljus.
Blixten kan ibland sätta hus i brand, hela byar bränns ner.
Denna eld är dock av en annan sort; smuts i hjärtat bränns bort.
Så kan vindarna uti skogarna fälla skyhöga träd.
Denna vind ger det som är dött nytt liv, här vill vi vara med.
Vinden kommer från fjällens vidder och folken undrande ser,
hur Gud skakar det karga landet av tjäle och norrskensljus.
Jag har hört att man med någon app skulle kunna få Finlands flagga -
att vaja i mobiltelefonen. Förstår du dig Emmi på detta?
Vad är det här?
Jag vet kanske inte vad härdning är, men du vet inget om -
modern teknologi, för detta är det inte.
Vänta så ska jag kolla.
Är den här liksom påslagen nu?
Ja, du måste kolla från vilken sajt du uppdaterar denna -
så att det inte kommer spionprogram med då du laddar ner den.
Om jag skulle göra det. Du ser lite borttappad ut.
Världen förändras ganska snabbt och man måste erkänna -
att vi gråhåringar kan ha en aning svårt att hänga med i allt.
Och ännu svårare än att försöka hänga med är att förutsäga -
åt vilket håll skutan vänder.
Vad kommer att hända med Finlands neutralitet?
Vad kommer stormakternas ledare att hitta på?
Framskrider klimatförändringen?
Kommer hit fler flyktingar, och hur många?
Försvagas vår inre säk... - Lasse, ingen panik.
Tänk på allt detta folk gått igenom -
och vi är det femte lyckligaste folket i världen.
Vi håller samman, ber och arbetar precis som förut -
så ordnar sig säkert allt. Och titta, där vajar din flagga nu.
Finlands flagga! Tack Emmi!
Då Finland blev självständigt valde vi en flagga, liksom alla andra nationer.
Och på denna flagga valde vi ett kors.
Det var ingen slump att det blev ett kors.
Alla i Finland visste vad korset betyder.
I hundratals år hade man byggt i våra köpingar, städer, socknar, -
tätorter på den högsta platsen, på kyrkbacken, ett torn och ett kors.
Och under korset har de flesta finländare fått sitt namn.
Under korset bildas de flesta finländska familjerna.
Och under korset slutar de flesta finländares sista färd.
Kära vänner, i denna tid finns det många röster som vill -
förbjuda det att man bekänner sin tro, synliga religiösa symboler.
Och var det inte nyligen någon europeisk affärskedja som -
retuscherad bort kyrkornas kors på sina reklambilder?
Kära älskade vänner, även om det i vårt eget förflutna skulle finnas -
mycket ljusskyggt, skamligt, beklagligt -
behöver vi inte skämmas över följande saker: -
korset, evangeliet och Jesu namn!
Om dessa saker handlar nästa sång, "En sång till Finland", om.
Den är väl den finska mässans mest kända sång. Många av er kan den.
Sjung med, frimodigt och utan att skämmas!
Det gör oss gott. En sång till Finland!
Varför känna oro, fosterland? Det finns trygghet i Guds fadershand.
Var ej rädd om du ser stjärnor slockna.
Gud kan inte svika. Tro hans löftesord.
Vattnet strömmar under frusen jord. Vattnet strömmar under frusen jord.
Ännu hör vi sommarfåglars sång, hela landet blomstrar än en gång.
Ännu tackar Finlands folk sin Herre,
spelar till hans ära, sjunger: Gud är god!
Ja, det sjunger med ett lejons mod. Ja, det sjunger med ett lejons mod.
Fladdra från din stång du vita flagga.
Låt ditt blå kors rita sitt tecken i skyn.
Det korset är vårt fosterlands största skatt och vår konungs signum,
ett evigt förbund. Du, vår flagga, ger våra hjärtan hopp
och du bär Jesu kors.
Resan genom det hundraåriga Finland är nästan slut för ikväll.
Jag är Sampo Kujala från Tavastehus evangelisk-lutherska församling.
Jag representerar samarbetet mellan kristna organisationer här.
Denna konsert och denna dag har varit vårt viktigaste projekt i år.
Tack till Lasse Heikkilä, gruppen Valkia -
vår egen gospelkör från Tavastehus.
Det var självklart att vi skulle vara här i Tavastehus Verkatehdas.
En ännu bredare duk hade fått plats.
Och framför allt, tack till dig som kom till denna konsert.
Församlingssamarbetet "Hämeen parhaaksi" (För Tavastlands bästa)
bygger på visioner i Bibeln.
En av dem finns i Jeremia 29:7.
"Och sök den stads bästa dit jag har fört er i fångenskap -
och be för den till Herren.
När det går väl för den, går det också väl för er."
På ett sätt finns bönen med också -
i vårt följande gemensamma projekt -
då vi ordnar en resa till Kristusdagen i Åbo 2.12.2017.
Närmare uppgifter får ni från era egna församlingar.
Statsrådets hälsning framförs där av statsminister Juha Sipilä.
Vi ska be bönen för självständighetsdagen ur vår bönbok.
"Jag minns gångna generationer."
Gud, vår Skapare. Vi tackar Dig för gångna generationer.
Tack för alla de människor som före oss byggt detta land.
Idag minns vi inför Dig dem som stupade och sårades i krigen -
och deras nära och kära.
Vi minns också förstörda hem och mödrar, barn och åldringar -
på flykt undan kriget.
Herre, hela kroppens och själen sår.
Vi ber för alla invånare i vårt land.
Ge ledarna vishet och mod -
att fatta rätta beslut.
Ge fäder och mödrar kärlek till sina barn.
Ge de unga en orädd förtröstan på livet.
Låt barnen ha trygga människor omkring sig.
Hjälp oss alla att se vår egen plats och vårt ansvar -
i generationernas räcka. Amen.
Ärade gäster.
Det återstår endast en sång i denna mässa.
Tack för att ni varit med oss och firat det självständiga Finland.
Och om Finland eller finländarna känns en aning mera kära nu, -
så har vi inte suttit här i onödan.
Eller mässat på i onödan. Så är det.
Till sist vill vi påminna oss själva och varandra om att -
hur underbart Finland än är, är det bara ett tillfälligt hem.
Korset på flaggan är bekant för oss som en symbol för döden -
men framförallt är det en symbol för uppståndelsen.
Det är hoppet om ett evigt medborgarskap i ett annat hemland -
där det inte finns krig, inte fruktan, fattigdom eller sjukdom.
Låt oss ändå ta väl hand om detta, vårt tillfälliga hem.
Tack för att ni kom. "De sista båtarna".
De sista båtarna Musik och text: Lasse Heikkilä
Nu alla båtar har hunnit till stranden, dagen är sen och det lider mot kväll.
Låt oss ännu rita hjärtan i sanden, vaka en stund vid vår lägereld.
Redan känns svalare kvällsvindens smekning,
svanen har sökt under vingen ro.
Kantelesångaren tröttnat och tystnar,
syrsorna somnat från daggvåt sko.
Kantelesångaren tröttnat och tystnar, syrsorna somnat från daggvåt sko.
Flest är de dagar som faller i glömska;
några blir kvar i vårt minne en tid.
Smärtsam och ljuv är vår brinnande längtan
efter de vänner vi fäste oss vid.
Smärtsam och ljuv är vår brinnande längtan
efter de vänner vi fäste oss vid.
Några av oss kanske får såsom gåva
än av vår Herre en ny morgondag.
Frimodigt låt oss då möta varandra
så att vi når till varandras jag.
Frimodigt låt oss då möta varandra
så att vi når till varandras jag.
Ha det så bra, ni som blev mina vänner.
Kanske till himlen vår väg oss bär.
Där skall ej kantelen sluta att sjunga,
ordet adjö är helt okänt där.
Där skall ej kantelen sluta att sjunga,
ordet adjö är helt okänt där.
Översättning av sångerna: Ull-Britt Gustafsson-Pensar
Prosaöversättning av sångerna "Det ångerfulla folkets tårar" och -
"Var vandrar fäderna?" samt mellan- prat: Maria Punnonen/HimlenTV7
Stöd översättningen av programmen: -
I Sverige: Mott.: Korsets stöd r.f. BG 760-2014, PG 97572-2
Swisha din gåva till: 123 677 9300
I Finland: Mottagare: Ristin Tuki ry, FI40 1112 3000 3427 89, ref. 8507
Ring stödnumret 0600 10070 (10,01 EUR + lna)