Tervetuloa, rouva suurlähettiläs. - Kiitos. Ilo on minun puolellani.
Missä olitte, kun Venäjä hyökkäsi Ukrainaan 24.2.2022?
Olin täällä Helsingissä, -
Ukrainan suurlähetystön tiloissa.
Olin toiminut suurlähettiläänä jo reilun vuoden, -
mutta koronapandemian vuoksi se oli erittäin epätavallinen vuosi, -
ja diplomaattinen elämä oli hidasta ja hiljaista.
Yksi karmea puhelinsoitto herätti meidät: "Se on alkanut."
Niin saimme tietää.
Mitä ajattelitte ja teitte ensimmäisenä tuon puhelun jälkeen?
Tein ensimmäisenä sen ainoan asian, joka oli ajateltavissa, -
eli menin heti töihin.
Kirjoitin suurlähetystömme henkilökunnalle viestin: -
"Sota on alkanut. Tulkaa kaikki suurlähetystöön."
Jo viiden aikaan aamulla -
olimme kaikki paikalla ja aloitimme työt.
Oliko hyökkäys teille täysi yllätys? Uskoitteko, että näin voisi tapahtua?
En tässä laajuudessa.
Toki siitä keskusteltiin paljon, -
hyökkäisikö Venäjä vai ei, -
ja ilmassa oli valtavasti painetta siitä, -
että jotain kamalaa voisi tapahtua, mutta luulen, -
että meillä kaikilla ihmisinä on taipumus uskoa, -
että asiat menevät parhain päin.
Me kaikki uskoimme, että sota olisi mahdollista välttää, -
koska tuntui hullulta ajatella, -
että täysimittainen sota voisi puhjeta -
keskellä Eurooppaa 2000-luvulla.
Joten kyllä, olimme yllättyneitä.
Olimme yllättyneitä hyökkäyksen laajuudesta -
ja sen valtavasta julmuudesta.
Olimme ja olemme edelleen järkyttyneitä siitä, -
että tämä sota kohdistuu pääosin siviileihin.
Aivan. Puhutaan sodasta tarkemmin hetken kuluttua, -
mutta puhutaan ensin elämästänne huippudiplomaattina.
Miten päädyitte diplomaatiksi?
Se oli ehkä asia, -
joka tuli mieleeni äitini kautta.
Hän oli kiinnostunut diplomatiasta.
Hän on insinööri, joten tämä on hänelle lähinnä harrastus.
Myös isovanhempani ja erityisesti isoisäni -
seurasivat aina poliittisia tapahtumia erittäin tarkkaan.
Olen insinöörisuvusta, joten se ei liittynyt heidän ammattiinsa.
Eräs tärkeä tapahtuma elämässäni oli se, -
kun vietin viimeisen lukiovuoteni USA:ssa.
Voitin USA:n tiedotusviraston järjestämän -
ja kongressin tukeman kilpailun -
entisen Neuvostoliiton alueen maiden koululaisille.
Voiton ansiosta pääsin vuodeksi opiskelijavaihtoon USA:han.
Ja saimme silloiselta USA:n presidentiltä Bill Clintonilta -
kutsun Valkoiseen taloon.
Yhden henkilön piti edustaa kotimaataan.
Vain yksi henkilö jokaisesta maasta.
Meitä oli noin 200 opiskelijaa. Minut valittiin edustamaan Ukrainaa.
Se oli tärkeä merkkipaalu elämässäni.
Sillä oli suuri vaikutus minuun.
Aloititte siis huipulta. - Kyllä, siltä näyttää.
Se oli ensimmäinen tapaamiseni presidentin kanssa.
Hämmästyin siitä, miten helposti lähestyttäviä presidentit voivat olla.
Sen jälkeen ajattelin, että haluaisin keskittyä kansainvälisiin asioihin.
Lisäksi koin, että minulla oli tehtävä -
ja että saatoin olla osa jotain suurta, joka koskettaa koko maata -
ja kaikkia sen asukkaita. Koin myös suurta vastuuta -
valmistautuessani vierailuun Valkoisessa talossa.
Edustaisin siellä koko maatani, ja kaikki katsoisivat minuun -
nähdäkseen, millainen Ukraina on. - Aivan.
Tulitte siis Helsinkiin kolmisen vuotta sitten.
Reilut kaksi vuotta sitten. Siitä ei ole vielä kolmea vuotta.
Missä palvelitte sitä ennen?
Olin kahdesti Turkissa, -
koska valmistuin Kiovan Taras Shevchenkon -
kansallisen yliopiston itämaisten opintojen laitokselta.
Olen myös toimittaja. Minulla oli kaksi pääainetta.
Puhutteko turkin kieltä? - Kyllä. Puhun turkin kieltä sujuvasti.
Luultavasti siksi päädyin suurlähettilääksi Turkkiin, -
anteeksi Türkiyeen, kahdesti.
Turkki muutti äskettäin kansainvälisen nimensä Türkiyeksi.
Niin, mutta turkiksi se on aina ollut Türkiye. - Selvä. Ymmärrän.
Millaista Helsingissä on ollut?
Halusitteko Suomeen vai lähetettiinkö teidät tänne?
Se oli silloisen ulkoministerin yllätysehdotus.
Jotenkin hän ajatteli, -
että sopisin hyvin Suomeen ja Suomi sopisi hyvin minulle.
Se oli siis täydellinen yllätys.
Onko se sopinut teille hyvin? - Kyllä. Olin juuri sanomassa, -
että se on ollut mahtavaa. Olen iloinen siitä, että olen Suomen-suurlähettiläs.
Kun tulin tänne, huomasin, että suomalaisissa ihmisissä -
oli monia minulle läheisiä luonteenpiirteitä.
Ensinnäkin rehellisyys.
Aloin opiskella suomea jo ennen tänne tuloani.
Sota on vähän häirinnyt suunnitelmiani, -
mutta jatkan opiskelua ja lupaan edistyä.
Seuraava haastattelu on siis suomeksi. - Ainakin osittain.
Hyvä homma.
Aloin opiskella suomea, ja käyttämässäni sovelluksessa -
oli äskettäin esimerkkilause: "Suomalainen on aina rehellinen."
Rehellisyys on mielestäni todella tärkeä asia.
Olen iloinen ollessani sellaisten ihmisten parissa, -
joille rehellisyys on myös todella tärkeää.
Pidän myös siitä, että ihmiset pyrkivät olemaan lähellä luontoa.
Minusta on ihanaa, että Kulosaaressa, missä lähetystömme on, -
voimme nähdä jäniksiä, oravia, kettuja -
ja kesällä hanhia. - Ja Korkeasaari on ihan vieressä.
Korkeasaari on vieressä, mutta usko tai älä, -
en ole ehtinyt vielä käydä siellä. - Selvä.
Facebook-kaverinanne olen voinut vähän seurata elämäänne.
Olen nähnyt, miten kiireinen olette. Matkustatte jossain lähes joka päivä -
tai esiinnytte tiedotusvälineissä, televisiossa tai sanomalehdissä.
Millainen Suomi on teille ollut?
Olette matkustanut ympäri maata. Melkein joka viikko olette jossain.
Kyllä. Olen hämmästynyt ja liikuttunut -
suomalaisten antamasta tuesta.
Toki historia toistaa itseään vaikealla tavalla.
Suomessa se tapahtui vuonna 1939 ja Ukrainassa nyt.
Historia tulee toistamaan itseään myös hyvällä tavalla.
Uskon, että voimme seurata Suomen esimerkkiä siinä, -
miten Suomi on saavuttanut läpimurron kehityksessään -
ja pitänyt huolta turvallisuudestaan -
liittymällä Euroopan unionin jäseneksi, -
ja nyt se on liittymässä myös Natoon.
Nämä yhtäläisyydet kansojemme välillä ovat tehneet -
ukrainalaisista ja suomalaisista kuin veljiä ja siskoja.
Tämä on ehkä yllättävää, mutta rehellisesti sanottuna -
monet suomalaiset eivät tienneet Ukrainasta kovinkaan paljon.
Emme juuri välittäneet siitä. Se oli yksi niistä maista, -
jotka eivät ole olleet meille läheisiä, mutta yhtäkkiä, lähes yhdessä yössä, -
teidän asiastanne tuli meidänkin asiamme. Puhuin Yevhenin kanssa, -
ja hänkin sanoi, että puhutte veljistä ja siskoista.
Kansojemme välillä näyttää olevan melko syvä yhteys.
Ehdottomasti. Meille Suomi oli joulupukin maa.
Kun Suomi nousi keskusteluun, -
puhe oli aina Lapista, mutta nyt Suomi on maa, -
joka tukee Ukrainaa vahvasti ja osoittaa sille myötätuntoa.
Viimeisen vuoden aikana todella moni suomalainen -
on itkenyt ja hymyillyt kanssani. Se merkitsee paljon, -
ja on arvokasta, että meillä on tällainen yhteys.
Miten sen nyt sanoisi? Sielujen välinen yhteys ihmisten välillä.
Entä oletteko yllättynyt -
Suomen hallituksen taloudellisesta ja sotilaallisesta tuesta, -
jota Suomi on antanut Ukrainalle? Onko se ollut yllätys -
ja mitä ajattelette siitä verrattuna muihin Euroopan maihin?
Minusta oli melko loogista, -
että Suomen johto ja hallitus antoivat tukea, -
koska kansalaisten antama tuki oli niin voimakasta.
Hallituksen avun tulee tietysti heijastaa kansalaisten tukea, -
ja Suomi on Ukrainan suhteen aito demokratia.
Tunnemme selvästi, että tämä demokratia toimii.
Siksi hallitus ja presidentti tekivät rohkean päätöksen -
tarjota Ukrainalle puolustusjärjestelmiä todella lyhyessä ajassa.
Saimme aseistusta päivien kuluessa ja lisää seuraavina viikkoina.
Minusta se oli melko loogista, -
mutta oli todella tärkeää, -
että saimme tukea ensimmäisten päivien ja jopa tuntien kuluessa -
Venäjän hyökkäyksestä maahamme. Suomi ei koskaan jahkaillut pitkään -
toisin kuin ehkä jotkut toiset Euroopan maat.
En koskaan unohda sitä, että presidentti Niinistö -
otti minut vastaan jo hyökkäyksen toisena päivänä, 25. helmikuuta.
Se oli todella tärkeä moraalisen tuen osoitus.
Voisimmeko yksilöinä tai kansakuntana -
tehdä jotain enemmän Ukrainan hyväksi?
En nyt puhu Horneteista.
Pysykää Ukrainan tukena täyteen voittoon asti.
Sanon aina, että tuo voitto tulee olemaan yhteinen voittomme, -
sillä seisomme yhdessä rinta rinnan.
Tarvitsemme sitä, että tekin jaksatte uskoa voittoomme -
yhtä vahvasti kuin me Ukrainassa uskomme.
Arvelen, että usko siihen, että saamme täyden voiton -
ja vapautamme kaikki maa-alueemme, on Ukrainassa lähellä sataa prosenttia.
Tarvitsemme myös sitä, että suomalaiset pitävät -
yhä edelleen huolta ukrainalaisista, jotka ovat paenneet sotaa Suomeen.
On myös tärkeää, että Suomi pysyy kansainvälisesti aktiivisena -
ja edistää yhteisiä arvojamme, -
sääntöihin perustuvaa kansainvälistä järjestelmää -
sekä rauhanomaista rinnakkaineloa.
Suomi on tehnyt tässä todella hyvää työtä. Jatkakaa samaan malliin, -
kunnes Ukraina ja me yhdessä saavutamme voiton -
ja kunnes maamme turvallisuus on varmistettu.
Tarvitsemme turvatakuut Ukrainalle ja maailmalle, -
ettei sota toistuisi. - Aivan.
Miten pidätte itsenne järjissänne niin, -
että pystytte hoitamaan tehtävänne näinä vaikeina aikoina?
Aina kun näen teidät, te hymyilette.
Muistaakseni sanoin yhdessä ensimmäisistä haastatteluistani -
laajamittaisen hyökkäyksen alettua, että sodat voitetaan hengellä.
Uskon edelleen, että asia on niin.
Perheen tuki on todella tärkeää.
Me myös harrastamme liikuntaa pysyäksemme kunnossa.
Suomalaisten tuki ja myötätunnon määrä oli todella tärkeää, -
tuo, mitä sanoit, että Ukrainan asia on teidänkin asianne.
Koen sen kaikkialla ja tunnen, ettemme ole taistelussamme yksin.
Olemme saaneet valtavasti tukea Euroopasta -
ja kaikkialta maailmasta.
Uskomme, että voitto on meille ainoa vaihtoehto.
Lisäksi tärkeää on toivo rauhanomaisesta tulevaisuudesta -
ja suunnitelmat siitä, miten elämme elämäämme voiton jälkeen.
Myös rukoukset auttavat paljon.
Tulemme siihen vähän myöhemmin.
Saanko kysyä, oletteko menettänyt ystäviä tai läheisiä sodassa?
En ole menettänyt perheenjäseniä enkä ystäviä, -
mutta valitettavasti olen menettänyt kollegoja.
Äskettäin saimme suru-uutisen siitä, -
että kaksi äitini entistä opiskelijaa on kuollut. Äiti oli ennen opettaja.
Otan osaa. Olen pahoillani myös siitä, että niin monen ihmisen -
elämä ja tulevaisuus on menetetty. - Kiitos.
Kohta tulee pääsiäinen, kristillisen kalenterin tärkein juhla.
Miten pääsiäistä juhlitaan Ukrainassa?
Pääsiäinen on Ukrainassa iso juhla.
Se valtaa ukrainalaiset, joista suuri osa on kristittyjä.
Pääsiäistä edeltävänä yönä, ylösnousemuksen yönä, -
todella monet ukrainalaiset menevät kirkkoon.
Kaikkialla ulkona on ihmisiä menossa yöllä kirkkoon.
Ihmiset menevät jumalanpalvelukseen.
Perinteisesti sinne viedään pääsiäiskakkuja siunattavaksi.
Tärkein osa juhlaa on itse jumalanpalvelus.
Se on todella iloista aikaa, -
ja ihmiset kaikkialla sanovat yhteen ääneen: -
"Kristus on ylösnoussut!"
Se on myös yleinen tervehdys vielä monta päivää pääsiäisen jälkeen.
Toitte tänne kaksi ukrainalaista pääsiäismunaa.
Mitä ne kertovat meille?
Yksi ukrainalainen perinne on maalata munia.
Kyse ei ole vain yksinkertaisesta maalaamisesta eri väreillä, -
vaan koristeiden maalaaminen on vuosisatoja vanha perinne.
Erilaisia koristeita ja värejä on valtavasti.
Toin kaksi puista pääsiäismunaa, -
jotka on maalattu kotiseutuni Dnipron alueen perinteen mukaan.
Alueen Petrykivka-koristemaalaus on mukana -
Unescon aineettoman kulttuuriperinnön luettelossa.
Nuo kukat ovat ainutlaatuisia.
Tämä on vain yksi tapa maalata pääsiäismunia.
Mitä pääsiäinen merkitsee teille ja perheellenne yleisesti -
ja nyt Suomessa? Mitä aiotte tehdä pääsiäisenä?
Pääsiäinen merkitsee sitä, että elämä voittaa kuoleman -
ja valo voittaa pimeyden.
On ihmeellistä, miten nuo sanat tulivat mieleeni.
Olen elänyt näistä sanoista hyökkäyksen alusta asti: -
Valo voittaa pimeyden.
Pääsiäinen merkitsee myös toivoa rauhanomaisesta elämästä, -
voitosta ja siitä, että Jumala lopettaa tämän sodan, kuten sanoit.
Uskomme juuri niin.
Ajattelin juuri sitä, kun valmistauduin tähän haastatteluun.
Tiedän, että tuhannet katsojamme -
ovat rukoilleet Ukrainan puolesta sodan ensi päivistä alkaen -
ja jotkut ehkä jo aiemminkin. Mitä haluaisitte sanoa katsojille, -
kristityille ja uskoville, jotka rukoilevat puolestanne?
Haluan sanoa: jatkakaa rukoustanne.
Jumala on totisesti se, joka voi lopettaa sodan ja auttaa Ukrainaa.
Hän on auttanut meitä tämän karmean ja raa'an hyökkäyksen alusta asti.
Me ukrainalaiset taistelemme todella kristillisten arvojen puolesta.
Taistelemme lähimmäisenrakkauden, myötätunnon, hyvyyden, -
uhrauksien, ystävällisyyden -
ja kansojen välisen rauhan puolesta.
Vaikka jouduimme taistelemaan rauhan puolesta asein, -
haluamme rauhaa ihmisten kesken ja sydämissämme.
Seiskää siis rinnallamme. Rukoukset ovat todella tärkeitä.
Rukoukset eivät tunne rajoja.
Tulemme puolustamaan hyvää.
En odottanut, että tämä olisi minulle näin liikuttava hetki.
Ehkä vielä viimeinen kysymys, sillä aika kuluu.
Mikä on henkilökohtainen rukouksenne pääsiäisen aikaan?
Henkilökohtainen rukoukseni... Rukoilen ihmettä.
Hyökkäyksen alettua ihme auttoi Ukrainaa pysymään pystyssä -
ja selviytymään. Me kaikki toivomme omia ihmeitämme, -
ja toivon, että kaikkien ihmisten ihmeet voisivat toteutua.
Rukoilen todellakin rauhaa.
Rauha on enemmän kuin vain sana. Se on tunne.
Se tarkoittaa taistelujen loppumista taistelukentällä -
ja rauhaa Ukrainassa, Euroopassa, maailmassa ja sydämissämme.
Kiitos, Ukrainan Suomen-suurlähettiläs Olga Dibrova, -
että liityitte seuraamme TV7:llä.
Mekin rukoilemme, että ihmeenne toteutuu, -
mitä pikemmin, sen parempi. Kiitos.
Suomennos: Anni Lähteenmäki