SAMTAL
Välkommen till programmet.
Jag heter Martti Ojares och min gäst är pastor Kenneth Witick.
Välkommen till programmet. - Tack.
Vi kommer att göra två program, eftersom det framgick -
att det finns så många viktiga saker att tala om -
att det inte räcker med ett program.
Därför börjar vi i det första programmet med... Även om du varit -
med i många program, som du kanske berättar om senare -
som finns i kanalens arkiv -
men processen då man kommer till tro är så viktig för alla -
som kommit till tro att få berätta om -
att kan du berätta om din familj och hur den första muren bestegs?
Jag är född i en familj som inte direkt var troende.
Man trodde på något sätt på Gud, men talade aldrig om Jesus hemma.
Jag kom till tro på grund av att Bengt, min äldre bror, -
på den tiden då Hurstis Jesusrörelse var aktiv -
föddes på nytt på deras möten och -
då han kom hem vittnade han med stor frimodighet och sade: -
"Jesus har kommit in i mitt hjärta!"
Jag var en tuff kille, om man kan säga så.
Då jag såg honom visste jag genast att han hade något jag inte hade.
Jag fick genast en längtan efter det.
Men jag kunde inte ta det åt mig.
Jag sade åt Bengt att han var lite "tick tick".
Men han var modig. Vi bodde i samma rum på den tiden.
Han bad varje kväll för mig. Han läste Bibeln.
Jag drog kudden över huvudet, jag ville inte höra.
Men mitt hjärta ropade.
Jag var ganska tjurskallig och jag hörde liksom två gånger Gud säga, -
inte med öronen, men inom mig: -
"Kenneth, börja följa mig."
Men jag sade att jag kommer sedan när jag är pensionerad.
År 1972 råkade jag ut för en bilolycka.
I 100 km i timmen flög vi genom ett räcke byggt av stockar.
En stock kom in genom dörren och krossade -
min högra höft, och mitt liv stannade upp.
Jag började undra vad livet egentligen innebar, och varför jag är här.
Läkarna sade att jag aldrig mer kommer att kunna gå ordentligt.
Där vidtog en process då jag sökte livets mening.
Det tog två år innan mitt hjärta liksom kuvades.
Det var inte bilolyckan som var avgörande utan -
jag såg filmen "Exorcisten".
Jag hade aldrig varit rädd för demoner eller mörker, jag var en tuff kille.
Men under den där filmen steg satan upp framför mig.
På ett par veckor kunde jag inte sova ordentligt. Inte äta heller.
Jag greps av fruktan. Och eftersom jag två gånger -
sagt åt Jesus att jag kommer sedan någon gång -
så fick jag nu ropa i två veckor: "Jesus, fräls mig!"
- Det blev en straffrunda. - Det blev en straffrunda, ja.
Men jag tackar Herre att jag 14 oktober 1974 -
fick böja knä inför Jesus.
Där upplevde jag att rädslan försvann och mitt hjärta fylldes av en stor frid.
Där började mitt pånyttfödda liv. Halleluja!
Men det gick inte vidare i jämn lunk utan det dök upp någon grop i vägen?
Jag hade aldrig läst Bibeln.
Jag hade ingen församlings- gemenskap eller en enda vän -
så livet var mycket svårt.
Jag visste inte ens hur man borde leva.
Det enda jag upplevde var att någonstans inom mig hörde jag -
som Bibeln säger, den Helige Ande vittna om att jag är Guds barn.
Men livet var inte riktigt som det borde.
Det här bevisar hur viktigt det är att då någon kommer till tro -
han skulle ha mentorer till stöd under en viss tid.
Ja, det är väldigt viktigt. Situationen ändrades eftersom min bror gifte sig -
och de flyttade 50 kilometer bort. Och det fanns ingen i familjen.
Ingen att diskutera med -
och kompisarna var mer eller mindre huliganer -
och de började mobba mig. Jag var ganska ensam.
Och då jag började studera inträffade en del svåra saker i mitt liv.
Det ämnar jag inte berätta dess mera om.
Men det var mycket svårt -
och om man uttrycker det andligt, så fick jag ta emot sådana slag -
att jag till och med kunde ha dödat någon. Jag var så full av hat.
Den sista terminen i skolan började jag gå i... -
Då bodde jag i en studiebostad i en annan stad -
och jag gick till många församlingar men mötte inte Jesus där.
Jag förebrår dem inte, men så gick jag till en liten församling -
och genast jag klev innanför dörren började jag gråta.
Gud grep kraftigt tag i mig och jag skämdes över att jag grät.
Då mötet tog slut sprang jag ut. Det hände varje gång jag gick dit.
Det här pågick ungefär ett halvt år. Jag fick gråta ut all smärta.
Sedan träffade jag de människor som varit elaka mot mig.
Jag fylldes av en väldig kärlek och jag kramade dem och sade: -
"Jag älskar er." Det var helt äkta. Jag var själv förvånad.
Processen förändrades där.
I sju år gick jag i teknisk skola.
Och då jag fick ut mina papper sade Gud till mig: -
"Nu har du ägnat sju år till att bli något.
Men vad har du gjort för att lära känna mig?"
Jag sade: "Okej, Du får ett år av bibelskola." Där började det.
Gud redan hade planerat ditt liv, ända till slutet -
som vi ju inte ännu känner till, men dit hörde att du kommer till tro.
Bilolyckan betydde bara att du inte hade omvänt dig av något mindre.
Ofta är vi så tjurskalliga att vi inte tar emot det.
Men Gud har en god plan.
Och i den har du vandrat. Vad hände då du förstod att Gud vill -
att du blir pastor, lärare, evangelist och allt vad du har varit?
Ditt liv förändrades?
Mitt liv förändrades totalt. Det blev som ett helt annat liv.
Det förändrades på bibelskolan, -
men jag vaknade upp redan under den sista terminen på skolan -
den tekniska skolan. Men jag förstod ju inte.
Min första lärare på bibelskolan...
Vi var på en ö, alltid en vecka tillsammans.
Man kunde inte ge sig av, vi bad och fastade och -
läste Bibeln från morgon till kväll.
Då den första läraren öppnade Bibeln läste han ett ord -
där det stod att "Jag ska leda dig in i hela sanningen.
Den som hör dig, hör mig."
Det var som om en eld kommit in i mitt hjärta -
och jag förstod genast att detta var annorlunda.
Inte som i tekniska skolan.
Där började det rulla. Efter bibelskolan reste vi ut som team.
Som lärjungarna.
Först undervisning och sedan prövar man på hur det fungerar.
I många år rörde vi oss i skolvärden och nådde ca 20 000 ungdomar.
Vi fick se många under i skolorna.
Efter det första året insåg jag att jag inte ville syssla med teknik.
Hjärtat förändrades.
Precis. Men är det inte förunderligt då du studerat mänsklig visdom -
och förnuft, hur man gör saker tekniskt, och så insåg du -
att här i den här världen finns inte hela sanningen?
Hur tolkade du det att du på sätt och vis fick en barnatro?
Man bör nog bevara sin barnatro på något sätt.
Genom ordet som jag citerade visade Gud mig: -
"Lyssna till mig, jag leder dig fram till hela sanningen."
I hela mitt liv har jag haft det så att om inte Guds Ande bekräftar -
det jag hör, i bibelundervisning eller vad som helst -
så når det inte in i mitt hjärta. Jag kan inte ta det till mig.
Även på bibelskolan -
var en del lärare så i Anden att man sög i sig varje ord.
Inför andra var man: "Okej, det var en bra undervisning, men..."
Guds tilltal genom Bibeln är verkligt viktigt för oss i dag.
Du talar om den Helige Ande och om Ordet.
Ordet är inspirerat av Anden
Den Helige Ande och Ordet är liksom ett. Däri ligger kraften.
Om vi tänker på Anden, har Han inte ganska långt städats bort i dag?
Ja, och om Han lämnas bort har vi bara en död religion kvar.
Om man tog den Helige Ande av mig -
skulle jag mycket snabbt tröttna på det kristna livet.
Någon har sagt att om en predikan inte innehåller något -
som berättar om Herrens gärningar somnar åhörarna.
Man måste tala om Guds verk, det gjorde Jesus också.
Amen. Av Guds nåd har jag fått se och uppleva -
många under, på olika sätt.
Kan du berätta om några?
De är ganska många.
Jag har alltid andligen varit i krig.
Jag har haft stora strider där Gud har visat mig att Han vinner.
Om jag är i Honom.
Då vi bodde i Karis fanns där många narkomaner -
och satanister på gatorna.
Vi hade goda relationer i församlingen, -
men utifrån kom en verklig strid.
Och då vi stod i beråd att flytta från Jakobstad till Karis -
så var jag en gång i månaden där över helgen.
Innan vi flyttade hade vi en tekväll och vi bad i två timmar före den.
In genom bakdörren kom en avfällig kristen som var påverkad av heroin.
En narkoman.
Då han steg in erfor jag en stark mörk makt -
som var så stark att jag upplevde att -
jag inget kunde göra innan Guds Helige Ande rör vid mig.
Jag upplevde att det var den stadens furste.
Han ville hindra mig från att bli pastor i den staden.
Han sade åt mig: "Kenneth, kom an bara."
Han var fysiskt sådan att jag kunde ha slängt ut honom, det var inte det.
Det var andligt så att jag upplevde att jag inte fick göra någonting innan...
Jag började vandra runt i bönerummet och han satt där vid altaret och sade: -
"Kom an bara." Och han försökte hela tiden skapa rädsla.
Tio minuter gick och inget hände.
Jag bara ropade till Gud. 20 minuter gick, en halvtimme, inget hände.
Då 40 minuter gått började jag bli ängslig och undrade vad som pågick.
Då sänkte sig Anden över mig och jag kände hur frid sänkte sig över mig.
Jag bara vände mig om och såg på honom.
"Jag kan inte se på dig!" Och han rusade skräckslagen ut.
Jag anser att det är mycket viktigt att förstå -
att ondskans rike finns.
Att demonerna finns där
Det är en verklighet på samma sätt som Guds heliga andliga rike -
där Guds änglar och andra finns.
Om inte de troende och församlingen ser detta -
så är man i mörker och kämpar mot helt fel saker.
- Det betyder att förkunnare och pastorer -
måste ha en sådan relation till Jesus att -
de kan sköta sina uppgifter mitt i kriget.
Skyddet måste vara starkt hela tiden.
Ja, och hit hör att om fienden kommer och han har aktier i mig -
så kan jag inte strida.
Därför vill jag leva ett heligt liv.
Ibland kan man slinta, och då man får stryk går man till korset.
"Jesus, rena mig så jag kan stå här i denna position."
Vi är inte så fullkomliga, men -
i Jesu försoningsverk finns en väldig kraft om vi lever i den.
I Matteusevangeliet står det att om du går fram till altaret och -
du bär på vrede eller bitterhet så gå först och försona dig.
Förlåtelsen är ett område som bör var rent.
Ja, och Bibeln är ju tydlig med det om man talar illa om någon annan.
1 Kor 6:9-10 säger att -
förtalare inte har något att göra i Guds rike.
Tänk så mycket sådant som dock förekommer.
- Alltså skvaller och förtal -
som ofta blir en negativ spiral som blir allt värre.
Församlingen borde uppleva väckelse i dessa frågor.
Vi ska tala mer om den andliga sidan i nästa program -
men här i slutet på det första programmet, -
då vi nu lever i coronatider här i världen,-
denna plåga som även plågar Finland,-
och du blev också allvarligt sjuk i corona.
Kan du berätta om vad som hände?
Jag och min fru blev smittade på Åland, den 19 februari.
Då vi kom hem fick min fru 37,5 graders feber, -
men jag fick väldigt hög feber.
Jag hade över 40 graders feber i 13 dagar.
Under det sista dygnet sjönk febern inte, -
trots att jag tog värkmedicin.
Den sjönk lite och så steg den igen. Mina krafter började sina.
Sibbo kommun ringde varje dag och frågade hur jag mådde -
och till sist sade de att jag skulle ta ambulans till sjukhuset.
Jag kom in på sjukhus och febern bara höll i sig.
Jag låg tre dygn på sjukhus.
Efter det första dygnet kom en demon till mig på natten.
Den var så här hög...
- Du var vaken? - Jag var helt vaken, jag kunde inte sova.
Den närmade sig mycket aggressivt och sade: -
"Jag är Corona, och jag äger din kropp."
Men Gud har för länge sedan lärt mig...
För mig var dopet viktigt -
för i dopet begravs det gamla jaget -
så att denna köttsliga kropp förlorar sin makt.
Jag sade åt demonen: -
"19 maj 1979 begravde jag mitt gamla jag. Du har inget med mig att göra."
Den försvann. Nästa dag var febern borta.
Du förverkligade alltså Jesu modell -
"Det står skrivet." Du använde det som din kraft och den måste ge vika.
- Den måste ge vika. - Då ljuset kommer försvinner mörkret.
Jag studerade Bibeln för att se vad som låg till grund för detta.
Och jag har samtalat med rabbiner.
Det är tydligt att det hebreiska ordet, då man skriver -
"corona" hänvisar till Amalek.
Det som Gud ville, orsaken till att jag upplevde detta -
var att Gud vill att församlingen vaknar.
Coronan är tillåten för att en för stor del av församlingen har avfallit.
I 2 Mos 17 där Amalek anfaller Israel, så anföll han dem som blivit efter.
I vår översättning står det lite fel. Att Amalek inte fruktade Gud.
Men texten säger egentligen att det var Israel som inte fruktade Gud.
Därför kom Amalek. Detta har kommit till väckelse för oss.
För att vi ska be och vända oss bort från allting som -
för bort Guds helighet ur församlingarna.
Det är Guds ord till oss genom coronan.
Detta borde församlingarna i sina predikningar notera och föra fram.
Kanske en del har gjort så, men inte tillräckligt mycket, tror jag.
- Detta har skapat en väldig rädsla, men vi behöver inte vara rädda.
Gud tar hand om oss.
- De som är Hans egna. - Absolut.
Satan må vara vem han vill och han har sina egna krafter -
men om jag är i Kristus och lever med Honom är han under mina fötter.
Det är en grundinställning som man bör inta.
- Man har spekulerat i varifrån coronan kommer -
men vi vet att den kommit från själafienden.
På samma sätt som Gud använder människor -
så använder även själafienden människor.
Ett laboratorium eller vad det nu kan vara.
Den enda lösningen är att komma närmare Jesus.
Ja. Gud tillåter den.
Israels hela historia visar ju att då Israel avfallit så anfaller fienden.
För att de ska omvända sig. Detsamma gäller oss.
Paulus säger om oss i 2 Kor 5:10 -
vi alla måste stå till svars inför Kristus för hur vi levt.
Vare sig vi gjort ont eller gott.
Vi kan inte leva hur som helst.
Vi måste leva Kristuslivet, och det är nåd att få stiga in i det.
- När böckerna öppnas så finns där hela vår historia.
- Därför skulle jag vilja ropa ut: "Omvänd er till Gud!"
Det här är ingen lek.
Det var helt verkligt för dig, du såg den, och du är pastor.
Du har bearbetat och undervisat om sådant.
Hur tog du det personligen?
Bevisade det ännu mer att det finns onda makter?
Jag har upplevt den onda makten många, många gånger i livet.
Det var inget nytt, men det var ett sorts uppvaknande.
Gud tillåter coronan för att vi ska vakna upp.
I vår församling ber vi mycket i dag.
Att Gud skulle ge oss en nådens och bönens Ande.
Också till att stå emot fienden och slänga ut honom ur våra städer.
- Bönen är nyckeln till gemenskapen med Gud.
Men är det så att i det välmående väst, världen och Finland -
levnadsstandarden och förnuftets slutsatser -
dominerar så att bönen också lätt blir i det närmaste formell?
Ja, och det som ibland förvånar mig -
är att många, t.o.m. pastorer, inte frågar Herren: -
"Vill Du att jag flyttar till den staden?"
De frågar: "Finns där en bra bostad? Vad är lönen?"
Men om Herren säger att du ska flytta till en viss stad så flyttar du.
Om du inte hör Guds röst, vem är det då du följer?
Vi talar mer om detta i följande program, -
men då du beslöt att bli pastor och tjäna genom församlingarna -
måste du många gånger fatta beslut -
där din ekonomi inte på något sätt, mänskligt sett, var tryggad.
Ja, vi har sådana erfarenheter. Då vi kom till Karis -
var jag pastor i den tredje största svenskspråkiga pingstförsamlingen -
i Jakobstad och så sade Gud att Han förflyttar mig -
till Karis där församlingen bestod av 7 personer.
Jag kunde inte ta ett jobb till, och inte min fru heller, -
för hon såg syner om hur det dök upp barn ur alla buskar.
Jag sade åt Herren att Han får besvär nu, vi måste äta också och har 5 barn.
Och vi levde i fem års tid på ett sådant under.
Varje månad måste vi få in 2-300 FIM -
för att det skulle fungera. Och det gjorde det.
- Korparna kom med föda. - Amen.
Då situationen är sådan måste man ju -
vara i bön och gemenskap väldigt mycket.
Det ökade säkert förståelsen på det här området.
Jag fick ju fjärilar i magen -
då jag insåg situationen och jag gick på bönemöte i Betel.
Ingen visste vad vi tänkte, -
men plötsligt steg en kvinna upp och sade på finska: -
"Herren ger dig en helig bekymmers- löshet gällande din ekonomi."
Då försvann fjärilarna. Och de hölls borta de fem åren.
- Även om det inte var problemfria dagar. - Självklart inte.
Din tro prövades men säkert såg du frukt genom din tjänst?
Då vi gav oss av bestod församlingen inte 7 utan närmare 100 personer.
Herren tillhör äran för det.
Du fick se människor som inte kände Jesus och -
vad som hände i deras och deras familjers liv då...
Det är den största kärlek man kan få uppleva.
Då man ser vad Gud gör och Han ska ha äran för det.
Det förväntar Han ju sig, att Hans egna skulle göra så.
Du skulle kunna tala till våra tittare och be här till slut -
vad Anden ger dig. Varsågod.
Kära tittare, jag vill verkligen uppmana dig -
att omvända dig till Herren av hela ditt hjärta.
För Gud har gett coronan.
Han tillåter den för att vi ska omvända oss.
Han vill klä dig med den Helige Andes kraft så att du kan be -
att mörkrets andar ska vika tillbaka.
I Jesu Kristi namn, var välsignad och ta emot -
den Helige Andes smörjelse över ditt liv.
För utan den Helige Ande kan vi inte göra någonting här i världen.
Var välsignad i Jesu namn.
Ja, Andens välsignelse och beskydd är så viktiga -
som i Psalm 91 som du hänvisade till -
att vi får trygghet som under hönans vingar.
Vad som än må hända får vi vara trygga.
Men det krävs en tro.
Jag tror också att under din trosvandring -
har tron varit mycket avgörande.
Amen. Absolut. Och tron kommer ju av att man -
är i Jesu närhet. Då Han talar så tror man.
Om Han inte talar så är det liksom man själv som måste försöka tro.
Hilja Aaltonen berättade, då hon redan låg på sjukbädden -
om hur hon inledde sina predikningar.
Hur hon förberedde sina predikningar.
Hon bad att Gud skulle lägga inledningen på hennes hjärta.
Om det var en strof från en psalm eller en bibelvers -
men då hon utgick från den såg Gud till att fortsättningen följde.
Många inleder sina predikningar på ett sätt som är vackert -
för människoörat men de har inte nödvändigtvis någon kraft.
Tack för detta första program och vi diskuterar senare mer ingående -
kristendomen i dag och de utmaningar den står inför.
- Amen. - Tack.
SAMTAL
Bästa tittare, du är välkommen att stödja Himlen TV7 även ekonomiskt.
I Sverige: Swisha till 123 677 9300
I Finland: ring 0600-10070 (ca 10 EUR o lna)
Tack för din gåva!
Översättning: HimlenTV7