Vieraanani on tänään pastori Tommy Lilja.
Hän on kirjailija, evankelista ja opettaja, -
ja hän tavoittaa miljoonia ihmisiä. Kuulemme hänen tarinansa.
Tervetuloa ohjelmaan, pastori Tommy Lilja. - Kiitos, Susanna.
Ohjelmasi on näkynyt TV7-kanavalla jo vuosien ajan.
Aina kun katson ohjelmaasi, -
olet varmastikin positiivisimpia ihmisiä koko kanavalla.
Hymyilet. Olet iloinen ja innoissasi sanomastasi.
Mistä positiivinen asenne tulee?
En ole varma, mutta yksi osa kristityn elämää -
on oikeanlainen asenne.
Jos haluaa ihmisten tulevan Jeesuksen luo, pitää olla positiivinen.
Kun Jeesus tuli, Hän ei tullut tuomitsemaan ihmisiä.
Hän tuli pelastamaan ihmisiä.
Hän ei tullut painamaan ketään alas vaan nostamaan ihmisiä ylös.
Se on osa työtä. Kun olen täällä kanssasi ja ihmiset katsovat, -
haluan tehdä kaikkeni nostaakseni ihmisiä -
korkeammalle ja korkeammalle.
Aamen. Hieno juttu.
Oletko aina ollut positiivinen ihminen lapsesta asti?
Olen hyvin positiivinen, mutta minulla on paljon tunteita.
En ole joka päivä samalla tuulella. Tunnetila voi vaihtua nopeastikin.
Mutta olen aina positiivinen. Ajattelen aina, -
että tavalla tai toisella asiat järjestyvät.
Puhutaanpa lapsuus- ja nuoruusvuosistasi.
Kuulitko lapsena Jumalasta? Tiesitkö Hänestä?
En. Synnyin vuonna 1960.
Sitten tuli hippiliike.
Tulen työläisperheestä.
Perheeni tuli hyvin köyhistä oloista.
Heitä oli sorrettu.
Hippiliike oli oikeastaan kapinaa -
yhteiskunnan vanhoja auktoriteetteja vastaan.
Lähdin siihen mukaan.
He kapinoivat myös kirkkoja vastaan.
Ruotsi oli kristitty maa -
ja 95 prosenttia kävi rippikoulun, -
mutta kävimme kirkossa vain hautajaisissa.
Kirkkohäitäkin oli aina vain harvemmin vasemmistoaatteen nousun myötä.
Mutta kirkko järjesti hautajaisia ja lapsikasteita.
Silloin kävimme kirkossa. Se on taustani.
Kun olit nuori mies, mitä ajattelit elämästä?
Millainen maailmankuva sinulla oli? Olitko katkera?
Vai tähtäsitkö korkealle?
Lapsuuteni oli monella tavalla hyvä, sillä minulla oli hyvät vanhemmat.
He tukivat minua aina, vaikken koko ajan käyttäytynyt hyvin.
En ollut helppo oppilas.
Vastustin kaikkia opettajia. Sellainen on taustani.
Vastustin kaikkea ja halusin täräyttää kaikkea nyrkillä.
Sillä tavalla olin kasvanut.
Kun olin tehnyt jotain tyhmää ja opettaja soitti kotiin, -
vanhempani ensin toruivat minua, mutta sitten he tukivat minua.
Se on minusta hyvin tärkeää.
Siitä tulee turvallinen olo. Tulee itseluottamus.
Ei itseluottamus, vaan itsetunto. Minulla on vahva itsetunto.
Koin, että mitä ikinä tapahtuukin, vanhemmat ovat puolellani.
Se ei tarkoittanut, että he hyväksyivät kaiken.
Oli rajat, mutta he olivat puolellani. Sillä tavalla minut on kasvatettu.
Se on syy myös, miksi olen niin positiivinen.
En luovuta. Uskon, että aina on ratkaisu.
Isä ja äiti auttoivat aina järjestämään asiat, kun olin sotkenut ne.
Et tuntenut Jeesusta, kun olit nuori, -
mutta sinulla oli mielenkiintoinen näky tulevaisuudestasi.
Niin oli. En tiennyt sitä silloin, mutta ymmärsin sen sitten vanhempana.
Silloin 1960-luvulla tulivat, kuten kaikki tietävät, -
Elvis Presley.
Sitten oli Bill Haley & His Comets.
Heidän läpimurroistaan tehtiin Hollywood-elokuvia.
Aina kun näin jonkun lavalla ja suuren yleisön, -
minulle tuli tunne. Minulle tapahtui jotain. Se oli hengellistä.
Tiesin, että ennemmin tai myöhemmin elämässäni -
minä seison lavalla ja minulla on suuri yleisö.
En tiennyt, miten se toteutuisi, -
mutta sellainen näky minun sisälleni laitettiin. Se oli minussa, osa minua.
Mahtavaa. Kuulit Jeesuksesta opiskeluaikoinasi.
Sait kristittyjä ystäviä.
Se on pitkä tarina.
Tulen hyvin pieneltä paikkakunnalta Ruotsista.
Täällä Suomessakin on sellaisia paikkakuntia. - Monet tulevat niistä.
Paikkakunnallani oli helluntaiseurakunta.
Olin niin maallistunut, etten edes tiennyt sen olemassaolosta.
Emme ikinä käyneet kirkossa emmekä uskoneet.
Ilman uskoa ei voi uskoa.
Koska ei ollut häitä eikä hautajaisia, -
minulla ei ollut kirkkoon minkäänlaista kosketuspintaa.
Jätin koulut kesken. Koulua olisi ollut vielä vuosi jäljellä.
Silloin, vuonna 1974 pääsi töihin heti.
Enää se ei onnistu. Olin silloin 14-vuotias.
Kun olin 15, lopetin työt siellä ja menin töihin toiseen paikkaan.
Sellaista elämä oli silloin.
Ruotsissa oli työvoimapula.
Siksi Ruotsiin muutti työn perässä paljon ihmisiä myös Suomesta.
Sitten kaikki muuttui. Maailma muuttui.
1980-luvun alussa meillä oli uusi tilanne.
Jäin työttömäksi. Kun menin hakemaan töitä, -
näin ilmoituksen, että voisin kouluttautua uudelleen -
ja saisin siihen opintotukea.
Aloitin opiskelut. Menin korkeakouluun -
ja yliopistoon.
Yliopistossa tapasin kaksi kaveria. He olivat kristittyjä.
Kävimme usein keskusteluja.
Mutta ellei ihmisellä ole uskoa, hän ei voi uskoa.
Usko on hengellinen komponentti, väline.
Aivan. Yrittivätkö he taivutella sinua järkiperustein?
Eivät. He eivät tehneet niin.
He olivat kaksoset. Pidin heistä paljon. Meistä tuli parhaat ystävät.
Heissä oli erikoista se, että he olivat naimisissa.
Olin 25-vuotias, kun menin yliopistoon.
Pidin itseäni vanhana. Voitko kuvitella? Olin 25.
He olivat noin 20-vuotiaita ja jo naimisissa. Se tuntui oudolta.
Heillä oli ihanat vaimot, samanikäiset.
Yhtenä päivänä olin lainannut uskonnollisen kirjan.
Ajattelin, että se oli hyvä juttu. Luin joogasta -
ja hindujen kirjasta Bhagavad Gitasta.
Kehuin heille, että kirja on tosi hyvä.
Luulin, että pitäisivät sitä hyvänä juttuna, mutta ei.
He olivat minulle vihaisia. "Miksi sinä sitä kirjaa luet?"
Ihmettelin sitä. He kysyivät: "Oletko rukoillut?"
Valehtelin. Olin lapsena tavannut lausua iltarukouksen. Sanoin: "En."
He sanoivat: "Rukoilepa. Kokeile sitä."
En luvannut, mutta sinä iltapäivänä, -
silloin elettiin vuotta -
1988.
Olin menossa kehonrakennuskisoihin. Olin lihaksikas kaveri.
Menin polvilleni.
Se tuntui minusta tosi nololta. En tiennyt Raamatusta mitään.
Tiesin vain yhden jakeen. Jeesuksen sanat: "Jos etsit, niin sinä löydät."
Se onkin tärkeä jae.
Järkeilin myös näin: Jos Jumala elää ja Jeesus on Hänen Poikansa, -
olen tyhmä, jos en usko Häneen.
Mutta ei voi uskoa, ellei ole uskoa.
Usko on komponentti. En nyt voi mennä siihen, mutta se on.
Ellei ole uskoa, et voi uskoa.
Sanoin: "Jeesus, jos olet se, joka olet, etsi minut, -
sillä olet sanonut, että etsivä löytää."
Ei tapahtunut mitään.
Minua nolotti vielä enemmän.
Pudistin vain päätäni, nousin ylös ja unohdin rukoilleeni.
Kului noin kuukausi.
Vaimoni odotti ensimmäistä lastamme.
Aloin nähdä unia paholaisesta.
Heräsin keskellä yötä.
Lakanat olivat mytyssä sängyn kulmassa.
Olin järkyttynyt.
En uskonut paholaiseen, mutta silti näin painajaisia siitä, -
että se jahtasi minua ja ajoi minua takaa.
Pelottava painajainen.
Mutta eräänä yönä tapahtui näin.
Kun menin nukkumaan sinä iltana, en uskonut.
Mutta heräsin keskellä yötä.
Huoneessani oli valtava valkoinen valo.
Ihanko totta? - Niin.
En tiennyt silloin, mutta se oli sama valo, -
joka kohtasi Paavalin tiellä Damaskokseen.
Valo alkoi puhua minulle.
Ja se siirsi uskon.
Se teki minulle jotain. Se antoi minulle uskon.
Uskon, että Jumala on Jumala ja Jeesus on Hänen Poikansa.
Kun aamulla heräsin, -
tiesin, mitä edellisenä iltana en ollut vielä tiennyt, -
että Jumala on Jumala ja Jeesus on Hänen Poikansa.
Miten se muutti sinua ja elämääsi? - Ei mitenkään. Olin edelleen Tommy.
Minä sain uskon.
Valmistuin vuonna 1988. Tämä tapahtui keväällä 1988.
Kerroin ystävilleni, kaksosille, -
että minäkin uskon nyt, he eivät uskoneet sitä.
Eivätkö? - Eivät. He luulivat, että laskin leikkiä.
Huomasivatko se sitten elämäntavastasi jotain? - Eivät.
Ihmisellä voi olla usko, mutta...
Ihmisellä voi olla usko, mutta se ei välttämättä tarkoita, että hän muuttuu.
Uskoin Jumalaan, mutta lihassani olin edelleen Tommy.
Aivan.
Sitten huomasin raamattukurssin, joka oli ilmainen.
Sen järjesti seitsemännen päivän adventistit.
Aloin tutkia Ilmestyskirjaa.
Sitten menin opettajaksi.
Nyt olemme vuodessa 1989.
Toimin siellä hetken rehtorinakin, ennen kuin minusta tuli pastori.
Se meni niin, että elin edelleen niin kuin olin aina elänyt, -
mutta nyt minulla oli sydämessäni usko.
Minun täytyy ensin selittää tämä. Usko ei ole ollut aina olemassa.
Uskotko, että olen tässä? - Uskon.
Kun menet kotiin, sanotko puolisollesi, että uskot Tommyn olleen studiossa?
Et ole varma, mutta uskot.
Sanoisin, että näin Tommyn. - Mutta tiedät, että olin täällä.
Sinun ei tarvitse uskoa, että olin täällä.
Alussa Aadamin ei tarvinnut uskoa, sillä hän oli yhdessä Jumalan kanssa.
Hän pystyi näkemään Jumalan omin silmin.
Alussa ei ollut uskoa, sillä sitä ei tarvittu.
Jeesus sanoi, että olette siunattuja, kun uskotte vaikkette näe. - Niin.
Aadam vaelsi Jumalan yhteydessä, -
niin kuin sinä ja minä istumme tässä. Hän eli avoimen taivaan alla.
Mutta kun tuli syntiinlankeemus, -
saatana luuli erottaneensa ihmisen Jumalasta ikuisiksi ajoiksi.
Saatana otti synnin, jota Jumala vihaa, -
ja laittoi sen ihmiseen, jota Jumala rakastaa.
Niinpä jos Jumala haluaisi tuhota synnin, -
Hänen pitäisi tappaa se, mitä Hän rakastaa: ihminen.
Heidät erotettiin, sillä Jumala on pyhä eikä Hän voi tulla lähelle syntiä.
Pysytkö mukana? - Pysyn.
Saatana luuli, että sen suunnitelma oli sataprosenttisen varma ja hyvä.
Se oli erottanut ihmisen ja Jumalan ainiaaksi.
Mutta Jumalalla oli saatanalle yllätys.
Pojalla, Jeesuksella, -
oli näet keksintö.
Jeesushan on uskon alkaja ja täyttäjä.
Saatana luuli, että ihminen kuuluu ikuisesti sille, -
mutta Jumala sanoi: "Mr. saatana, minulla on sinulle yllätys."
"Pojallani on keksintö." Saatana sanoi: "En ole kuullutkaan."
Jumala sanoi: "Sen nimi usko. Ihmiset eivät voi nähdä minua enää, -
mutta on olemassa hengellinen väline, jonka nimi on usko."
"Kun usko tulee ihmisen sydämeen, -
sen uskon kautta he voivat tulla luokseni."
Siksi Aabrahamista sanotaan, -
että hänen uskonsa luettiin hänelle vanhurskaudeksi.
Ellei ihmisellä ole uskoa, -
hän ei pysty ymmärtämään, miten voimme elää Jumalan yhteydessä.
Mutta usko on kuin älypuhelin.
Kun ihmisellä on puhelin, hän voi soittaa ja hänelle voidaan soittaa.
Sama uskon kanssa. Jos sinulla on usko, voit soittaa Jumalalle -
ja Hän voi soittaa sinulle.
Se kaikki tapahtuu hengellisen välineen, uskon, kautta.
Nyt minulla oli usko. - Sait uskon sinä iltana lahjana.
Niin. Monet kysyvät minulta, miten voi uskoa.
Pystyn ymmärtämään heitä, sillä en varttunut seurakunnassa.
Kun joku sanoo, ettei hän pysty uskomaan Jumalaan, ymmärrän sen.
Pitää saada usko. Ilman uskoa on mahdotonta tulla Jumalan luo.
Jumalan luo tulevan täytyy uskoa, että Hän on olemassa -
ja että Hän palkitsee ne, jotka Häntä etsivät. Jumala on palkitsija.
Kun ihminen saa uskon, hänelle avautuu kommunikointikanava.
Sitten kun olit tutkinut Raamattua ja uskonut Jeesukseen, -
sait ensimmäisen kutsun palvelemaan.
Tapahtui niin, että työskentelin koulussa opettajana.
Kouluun tuli erityisopettaja, -
joka sanoi olevansa uskossa ja uskovansa Jeesukseen.
Hän oli mukava nainen. Sanoin, että minäkin uskon.
Sitten hän kysyi, missä seurakunnassa käyn.
Sanoin, etten käy seurakunnassa. Hän kutsui minut seurakuntaansa.
En olisi halunnut mennä, mutta koin, että minun täytyy.
Menin hänen seurakuntaansa. Hän oli pastorin vaimo.
Se oli helluntaiseurakunta Sölvesborgissa, -
pikkukaupungissa, jossa asun edelleen. Aloin käydä siellä.
Joidenkin kuukausien kuluttua kävin kasteella.
Puhumme nyt vuodesta 1989.
Vaimollani oli samanlainen tausta. Täysin maallistunut.
Hän kävi kasteella vuonna 1990.
Niin se alkoi. Silloin aloin tutkia.
Silloin usko tuli lihaksi.
Sinulla oli usko, mutta et ollut... - En ymmärtänyt, mihin uskoin.
Silloin annoit elämäsi. - Niin. Sinä kesänä tapahtui muutakin.
Olin ajatellut suorittaa tohtorintutkinnon historiasta.
Olin jo aloittanut jatko-opinnot.
Sen sijaan aloinkin opiskella teologiaa.
Ajattelin, että ehkä voisin olla teologian opettaja.
Sekin tapahtui niihin aikoihin.
Mutta Jumalalla oli muita suunnitelmia.
Niin. Minusta tuli koulun rehtori. Sitten vuonna 1992 -
seurakuntamme pastorin piti lähteä. He nimittivät pastoriksi minut.
Sinulla ei ollut minkäänlaista ajatusta ryhtyä pastoriksi. - Ei.
Minulla ei ollut siihen minkäänlaista hinkua.
Mutta koit rauhaa, että se on oikea askel. - En.
Se vain tapahtui. Se on hullua.
Olin käynyt kasteella vain kolme vuotta aiemmin, -
vaimoni kaksi vuotta aiemmin. Olimme täysin pystymetsästä.
Emme tienneet vapaista suunnista yhtikäs mitään.
Emme tienneet luterilaisesta kirkosta mitään, -
saati sitten helluntailaisuudesta tai muista liikkeistä.
Emme tienneet mitään.
Ja minut valittiin pastoriksi.
Opiskelin teologiaa. Minulla on siitä kandidaatintutkinto.
Mutta ne olivat kirjeopintoja.
Niihin ei sisältynyt harjoittelua käytännön työtehtävissä.
Lisäksi aloitin suoraan hyvin korkealta tasolta, yliopistotasolla.
En tiennyt, oliko järjestys Aabraham, Jaakob, Iisak -
vai Aabraham, Iisak, Jaakob.
Kun opiskelin yliopistossa, katselin samalla Hanna-Barbera-piirrettyjä.
Tiedätkö ne? Piirrossarja Raamatun kertomuksista.
Minulla ei näet ollut perustietoja. En koskaan käynyt pyhäkoulua.
En tiennyt kertomusta Danielista ja leijonista. Se oli hullua.
Aloitit alkeista.
Niin. Olin käynyt ehkä yksissä tai kaksissa hautajaisissa, -
kun toimitin ensimmäiset hautajaiseni. Sama juttu häiden kanssa.
Olin ensi kertaa toritapahtumassa, ja heti saarnaajana.
Mistä sait rohkeuden hypätä siihen? - Taidan olla hullu.
Se pitää vain tehdä.
Koitko, että Jumala työnsi sinua?
Se vain tapahtui.
Kun näin jälkeenpäin ajattelee, muut seurakunnat vastustivat sitä.
Seurakunnassa oli mies, -
joka oli toiminut joitain vuosia kakkospastorina.
Hän ei voinut ymmärtää, miksei häntä valittu.
Totta kai hänet olisi pitänyt valita. Ei pidä valita ketään kokematonta.
Mutta sain yhden jutun Uppsalan Elämän Sanasta.
Silloinen pastori sanoi: "Kuule Jumalalta ja toimi."
Kuule ja toimi.
Koska minulla ei ollut kokemusta enkä tuntenut perinteitä ja muuta, -
otin sen ohjenuoraksi. Kuule ja toimi.
Niin olen tehnyt siitä asti. Olen yrittänyt kuulla Jumalalta -
ja sitten tehdä kuulemani mukaan. - Hyvä opetus.
Miten työsi sitten kasvoi? Nyt tavoitat miljoonia ihmisiä -
kirjoilla, televisio-ohjelmilla ja kokouskiertueilla.
Olit pastori seurakunnassa ja aloittelija.
Miten Jumala kutsui sinut kaikkeen maailmaan?
Kun minusta tuli pastori, minun piti käydä kurssi, -
jotta sain vihkimisoikeuden.
Sitten kuulin, että voisimme käynnistää raamattukoulun.
Aloitin yksivuotisen raamattukurssin, opettaja kun olin.
Kolme vuotta myöhemmin kävin Israelissa.
Luin, että uskovien tulisi auttaa juutalaisia takaisin Israeliin.
Siitä työmme oikeastaan käynnistyi.
Olemme auttaneet 20 000:ta juutalaista palaamaan Israeliin.
Sitten aloimme viedä raamattukouluja. Sitten Jumala puhui meille -
miljoonan sielun tavoittamisesta vuoteen 2012 mennessä.
Eli se on mennyt niin, että kuulet ja toimit. - Niin. Se on yksinkertaista.
Mutta se on Jumalasta.
Koit suuren muutoksen ja puhut siitä, -
miten Jumalalla on tarkoitus jokaiselle ihmiselle.
Tätä ohjelmaa voi katsella joku, -
joka kuuntelee, miten Jumala on käyttänyt sinua voimakkaasti.
Ehkä hänkin haluaisi löytää tarkoituksensa, mutta hän ajattelee, -
että hän on liian vanha tai on liian myöhäistä. Miten rohkaisisit häntä?
Ikinä ei ole liian vanha.
Ongelmana on, että me helposti juutumme -
omiin tapoihimme, perinteisiin -
tai asuinpaikkakuntaamme.
On seurattava sydäntään.
Täytyy antaa elämän kuljettaa.
Sinä päivänä, -
se taisi olla joulu- tai tammikuu, -
kun olin työtön ja olin muistaakseni 23-vuotias.
Näin seinällä ilmoituksen, -
että voisi opiskella opintotuella.
Elämä vain kuljettaa. Niin se menee.
Joskus meillä täytyy -
olla vain rohkeutta antaa elämän kuljettaa.
Näethän, en minä ole mitään erityistä.
Olen tavallinen ruotsalainen mies, -
suomalainen mies.
Olen työläispoika.
Kaikki elämässäni on Jumalan ansiota.
Kun seisoit lavalla ensimmäisessä kokoussarjassasi, -
tajusit, että se on nyt sitä, mitä silloin näit. - Se oli luonnollista.
Kokouksissamme on todella paljon väkeä. Minua ei ole ikinä jännittänyt.
Istuin helikopterissa joitain vuosia sitten.
Järjestimme kokouksia Nepalissa.
Yhtäkkiä aika ikään kuin pysähtyi.
Helikopteri ja kuvausryhmä olivat minun.
Minulla oli Nepalissa iso tiimi.
Oli vuosi 2015 ison maanjäristyksen aikoihin.
Mietin, miten olin tullut -
työläispojasta, jolla ei ollut tulevaisuutta, -
pikkukaupungista Ruotsista -
tähän valtaisaan työhön.
Elämä on kuljettanut, ja se on Jumalan ansiota. Yksin Jumalan.
Jos Jumala voi tehdä sen minulle, Hän voi tehdä sen kenelle tahansa.
Anna Hänen vain tehdä se. - Mahtavaa.
Kiitos haastattelusta!
Jatkamme seuraavassa jatkossa lisää työstäsi.
Kiitos.
Ohjelmamme on näkynyt TV7-kanavalla nyt kymmenen vuotta.
Se on meille todella siunaus.
Auta minua ja Taivas TV7-kanavaa tekemään hyviä ohjelmia jatkossakin, -
tavoittamaan tavoittamattomat -
ja tavoittamaan Suomi Kristuksen evankeliumilla.
Kiitos, että tuet TV7:ää.
Lahjoituksesi avulla voimme viedä kristillistä televisiota maailmaan.
Suomennos: Marianne Tenetz