Hermes Falcao Jr. on tehnyt palvelutyötä koko ikänsä.
Tänään hän kertoo, miten löytää Jumalan voima elämässä ja työssä.
Tervetuloa ohjelmaan! On ilo saada sinut mukaan. - Kiitos. Tämä on ilo.
Aina kun näen sinut, sinulla on kasvoillasi hymy -
ja olet täynnä intoa Jumalalle. Mistä se oikein tulee?
Herrasta itsestään. Kyse on Jumala-suhteesta.
Se ei ole perinne tai uskonto, se on Isä-suhde.
Ja Hän on iloinen.
Ehkä se on myös osa portugalilaisia juuriasi tai persoonaasi.
Brasilialaiset ovat luonteeltaan hyvin iloisia.
On hyvä yhdistelmä olla kristitty ja brasilialainen.
Olet palvellut aina erilaisissa kristillisissä palvelutehtävissä.
Perustit oman järjestön vuonna 2008.
Miten työ on kasvanut vuosikymmenen aikana?
Se on kasvanut aika paljon, kiitos Herran.
Alku oli vaikea. Minulla oli näky ja sana Herralta, -
mutta minulla ei ollut resursseja eikä tietoa, miten asiat tehdään.
Mutta työ on edennyt ja kasvanut.
Nyt tavoitamme monia kansoja eri puolilla maailmaa.
Teemme monia asioita Herralle. Ihmisiä on parantunut ja pelastunut.
Autatte orpokoteja. Evankelioitte ja rukoilette.
Autatte myös köyhiä.
Teemme lähetysmatkoja. Viemme mukanamme tiimejä.
Autamme orpokoteja ja köyhiä. Jaamme avustuksia ja ruokaa.
Järjestämme kokoussarjoja ja konferensseja. Teemme mediatyötä.
Meillä on verkkokoulu ja seurakunta. Teemme monenlaista.
Kävit hiljattain Israelissa.
Siellä tapahtui jotain rohkaisevaa. Kertoisitko siitä?
Rakastan Israelia. Olen aina rakastanut.
En ollut aiemmin käynyt siellä.
Nyt sitten maaliskuussa kävin vaimoni ja vanhempieni kanssa.
Palvelimme tv-kanavalla, TBN Venäjän Jerusalemin-studiossa.
Se järjesti parantumismaratonin.
Rukoilimme erityisesti sairaiden ja kärsivien puolesta -
kolme päivää putkeen. Se oli todella voimallista.
Kolme päivää. - Niin useita tunteja päivässä.
Mukana oli studioita eri maista. Me rukoilimme Jerusalemissa.
Annoimme rohkaisun sanoja, luimme Raamattua ja muuta.
Palveltuani aistin, että jotain oli tapahtumassa.
Ihmisiä soitti ympäri maailmaa.
Monella soittajalla oli syöpä. He olivat menossa lääkäriin.
Sain todistuksen naiselta, jolla oli kasvain.
Hän oli menossa lääkäriin seuraavana päivänä.
Rukoilin hänen ja monen muun puolesta suorassa lähetyksessä.
Viikon kuluttua sain sähköpostia TBN-kanavalta.
He olivat saaneet ennätysmäärän puheluita ja todistuksia ihmeistä.
Osa oli käynyt lääkärissä.
Tältä naiselta ei löytynyt tutkimuksissa enää kasvainta.
Lääkäri vahvisti sen. Korvia, munuaisia ja muita vaivoja parani.
Jumalan voima toimi suorassa tv-lähetyksessä -
ja kosketti ihmisiä kaikkialla maailmassa.
On rohkaisevaa kuulla, että tällaista tapahtuu suorissa rukousohjelmissa.
Niin minustakin.
Jumalan voima selvästikin toimii työsi yllä.
Saarnaat paljon myös kirjoitetun Jumalan Sanan merkityksestä.
Haluat todella pitäytyä siinä.
Puhut myös siitä, että tulisi elää pyhää elämää.
Koetko, että nämä kaksi teemaa ovat ainesosia -
Jumalan voiman ilmestymisessä. Mitä olet oppinut asiasta?
Uskon, että se on perustus.
On tärkeää, että työ perustuu Jumalan Sanaan.
Uskon Raamatun merkitykseen.
Nykyään osa ihmisistä korostaa hengellisyyttä mutta unohtaa Sanan.
Mutta Henki ja Sana kulkevat käsi kädessä.
Ne ovat voimallisia ja toimivat yhdessä.
Ne eivät ole erillään toisistaan tai toinen toistaan vastaan, -
vaan ne ovat perustus kaikelle työllemme.
Jumalan Sanan opetus tuottaa tietoa, ymmärrystä ja ilmestystä.
Se antaa meille voiman kokea yliluonnollisuus.
Yliluonnollisuuden myötä ei pidä unohtaa Sanaa.
Entä sitten pyhyys ja parannuksenteko myös kristittyjen elämässä?
Uskon parannuksentekoon.
Sana "parannus" on kreikaksi "metanoia", mielenmuutos.
Siitä seuraa myös suunnanmuutos.
Johannes Kastaja: "Tehkää parannus. Jumalan valtakunta on lähellä."
Jeesus: "Tehkää parannus. Valtakunta on tullut."
Pietari helluntaina: "Tehkää parannus, jotta synnit pyyhitään pois -
ja teille koittaa virvoituksen ajat."
Raamatussa eri ihmiset vuoron perään käskevät parannuksentekoon.
Parannukseen vanhoista teistä, synneistä, -
uuteen elämään, Herran puoleen.
Näemme paljon ihmeitä, parantumisia ja armolahjoja, -
mutta viime kädessä kyse on sielujen tavoittamisesta.
Ihmisten tulee tehdä parannus ja syntyä uudesti Jumalan valtakuntaan.
Minusta on tärkeää elää pyhää elämää puhtaasti Herran edessä.
Pitäisi saarnata parannusta. Jotkut pelkäävät puhua siitä, -
koska joku voi loukkaantua.
Mutta parannus on hyvin tarpeellista.
Tässä tulikin neuvoja sellaisille, -
jotka haluaisivat saada elämäänsä lisää Jumalan voimaa.
Sinä olet, tai Jumala on, kasvattanut työtäsi vuosikymmenen aikana, -
kuten jo kerroit. Minkä neuvon antaisit sellaisille, -
jotka kokevat saaneensa kutsun Jumalalta aloittaa oma palvelutyö?
Hyvä kysymys. Tärkein asia on kehittää suhde Jumalaan, Isään, -
niin että vietät aikaa Hänen kanssaan, tunnet Sanaa ja ylistät Häntä -
sen vuoksi, kuka Hän on. Emme rukoile vain työn takia, -
vaan koska rakastamme Jumalaa ja Hän meitä.
Ensin, ennen kaikkea muuta, täytyy kehittää suhde Jumalan kanssa.
Toiseksi tulee täyttyä Pyhällä Hengellä.
Jeesus käski odottaa, kunnes heidät puetaan voimaan -
ja he ovat Hänen todistajiaan Jerusalemissa, -
Juudeassa, Samariassa aina maan ääriin asti. Puettu voimaan.
Kolmanneksi kehotan kuulumaan paikallisseurakuntaan, jossa palvella.
Pitää myös itse olla auktoriteetin alla ja oppia palvelemaan.
Työmme on palvelemista.
Se ei ole loisteliasta, valokeilassa näkyvällä paikalla olemista.
Pitää oppia palvelemaan. Monet eivät tiedä, että palvelin -
monta vuotta ennen oman järjestön perustamista paikallisseurakunnassa.
Esimerkiksi Orlandossa Floridassa 4,5 vuotta.
Soitin kitaraa ja bassoa.
Tein kaikenlaista, missä minua tarvittiin, -
vaikka se ei ollut saarnaamista tai rukoilemista.
Se ei siis välttämättä ollut sellaista, mitä itse olisit halunnut tehdä, -
mutta teit sen kuitenkin, koska johtajat pyysivät.
En ikinä hinkunut mikrofonin taa.
Jotkut oikein pyrkimällä pyrkivät valokeilaan.
Onneksi opin jo varhain, että Jumala on se, joka ylentää.
Kun aika ja asenne ovat oikeat, -
Jumala asettaa paikalle, jota ei osaa edes kuvitellakaan.
En ole ikinä havitellut mikrofonia -
enkä yrittänyt todistella, että olen voimallinen ja kykenevä.
Kiitos Jumalalle.
Sanoin: "Herra, tunnet sydämeni." Totta kai minulla oli into saarnata, -
mutta en pyrkinyt valokeilaan kyynärpäätaktiikalla.
Mistä tietää, että Jumala on antanut kutsun? Miten sinä sait kutsun?
Kaksiosainen kysymys.
Sain jo lapsena profetian kautta lupauksen, -
mutta Herra alkoi todella puhua minulle henkilökohtaisesti, -
kun olin teini-iässä.
Sydämessäni oli kaipuu nähdä Jumalan toimivan.
Kun olin 16, rukoilin, että saisin nähdä Jumalan voiman toimivan kauttani.
Luin Apostolien tekoja ja kuvittelin itseni tekemässä samoja asioita.
Rukoilin: "Herra, tahdon nähdä voimasi toimivan kauttani."
Sinä siis unelmoit. Sepä hienoa. - Niin tein, Herrassa.
Lisäksi uskon, että Jumala asettaa meidän sydämeemme kaipuita.
Hän antaa oikeat kaipuut oikeista syistä.
Jos joku ei oikein tunnista omaa kutsuaan, -
kannattaa miettiä sydämen kaipuita. Mikä sydäntäsi liikuttaa?
Itse esimerkiksi liikutuin nähdessäni sairaita tai eksyneitä.
Sydämeni sykki evankelioinnille ja Kristus-ruumiin rakentamiselle.
Se liikutti minua.
Jos jokin asia ei liikuta sydäntä lainkaan, -
tuskin se on kutsusi. En usko niin.
Kutsu näet liikuttaa sydäntä ja tunteita.
Koet jotain erityistä. Herra alkoi puhua minulle.
Kun olin 23-vuotias, asia oli minulle selvä, kristallinkirkas.
Näin siitä unia, sain profetioita, Herra puhui minulle siitä yksityisesti.
Luonnollisesti ei näyttänyt siltä, mutta tunsin Herran Sanan.
On tärkeää kehittää Jumala-suhde ja saada se Pyhältä Hengeltä.
Myöhemmin Hän antaa siitä todistuksen muillekin ihmisille, -
ja he tunnistavat ja ymmärtävät kutsusi -
ja myös tukevat sinua, rukoilevat -
ja tunnustavat, että Jumalan käsi on elämäsi yllä.
Mainitsit aiemmin, että aloittaessasi koit resurssien vajavuutta.
Koit saaneesi kutsun, muttet tiennyt, miten aloittaa. Miten työ käynnistyi?
Isäni tekee palvelutyötä, samoin äitini.
Kerroin, mitä Jumala oli minulle puhunut.
Kysyin: "Mitä kannattaisi tehdä?
Koen sydämessäni vahvasti, että minusta tulee saarnaaja."
Aluksi vain odotin. Sitten Jumala avasi ensimmäisen oven.
Minua pyydettiin palvelemaan nuortenillassa. Se oli voimallista.
Sen jälkeen sain kutsun toisesta seurakunnasta.
Se lähti vyörymään kuin lumipallo.
Yksi asia johti toiseen. Se oli Hengen johtamaa ja järjestämää.
Lopulta palvelin joka kuukausi eri paikoissa.
Näky palvelutyöstä -
ja askeleesta seurata Jumalan kutsua kirkastui selvästi.
Ja niin vuonna 2008 käynnistimme Herätyksen läpimurto -työn USA:ssa.
Se oli prosessi.
Se ei tapahtunut yhdessä yössä. Se ei tippunut eteeni valmiina.
Herra kylvi sydämeeni siemenen ja puhui sydämelleni. Aloin seurata sitä.
Mainitsit isäsi. Se toi mieleeni mentorien tärkeän merkityksen.
Olet yhä nuori. Olit vielä nuorempi kymmenen vuotta sitten.
Kerroit, että koit Jumalan kutsun vahvasti, kun olit 23. - Aivan.
Jokainen iästä riippumatta, kun hän aloittaa joitain uutta, -
hän tarvitsee jonkun viisaamman apua.
Mikä oli isäsi merkitys sinulle?
Hyvin tärkeä. Molemmat vanhempani ovat hyvin tärkeitä.
Sillä, miten he kasvattivat minut, oli hyvin tärkeä merkitys.
Opin Jumala-suhteen tärkeän merkityksen ja Jumalan voiman, -
koska näin Jumalan voiman.
Isäni järjesti pitkään kokoussarjoja Brasiliassa.
Kotonani oli huone, joka oli täynnä kainalosauvoja. - Ihanko totta?
Ja muita välineitä, jotka ihmiset hylkäsivät parannuttuaan.
Se on mahtava tapa pitää aina silmien edessä, mitä Jumala on tehnyt.
Totta. Se oli kuin muistomerkki.
Kuin kuva siitä, mitä Jumala tekee.
Näin, miten ihmiset paranivat ja vapautuivat.
Näin seurakunnissa paljon huonoa, -
mutta opin, että tulee kiinnittää katse Jeesukseen.
Se ei vaikuttanut uskooni. Tiesin, että Jeesus on todellinen.
En koskaan lannistunut, kun kuulin lankeemuksista tai väärinkäytöistä.
Totesin asian, mutta se ei vaikuttanut Jeesus-suhteeseeni.
Oli tärkeää saada varttua jumalisessa kodissa.
Me emme ole täydellisiä, joten tekommekaan eivät ole.
Vain Jumala on täydellinen.
Aivan. Ihmiset tekevät virheitä. Se täytyy ymmärtää.
Se ei ole tekosyy, mutta joskus tapahtuu asioita.
Täytyy aina kiinnittää katse Jeesukseen.
Ja hankkia mentori. Se on hyvä neuvo.
Se on tärkeää. Olla paikalla, jossa joku voi puhua elämäsi ylle.
Joskus erityisesti nuoret ajattelevat tietävänsä kaiken.
Olen nyt hieman vanhempi.
Puhun teini-ikäisistä ja päältä parikymppisistä.
He luulevat tietävänsä ja osaavansa kaiken.
Heillä on paljon energiaa ja intoa mutta ei aina viisautta.
On tärkeää, että on kumpaakin.
Mielestäni tämä sukupolvi tarvitsee viisaita ja vanhempia ihmisiä, -
ei kontrolloimaan vaan puhumaan heidän elämänsä ylle. Se on tärkeää.
Sinulla oli onnellinen ja rakastava koti, -
mutta lapsuutesi ei kuitenkaan ollut helppo, -
sillä sinua kiusattiin koulussa. Kertoisitko siitä?
Lapsena olin koulukiusattu.
Olin hyvin lahjakas lapsi.
Opin asiat hyvin nopeasti.
Opin puhumaan 9 kuukauden iässä.
Osasin jo keskustella.
Opin lukemaan 3-vuotiaana.
Pelasin šakkia. Opin vähän englantia. Asuin Brasiliassa.
Osasin matikkaa. Kun menin kouluun, olin ikäisiäni edellä.
Vanhemmat eivät pakottaneet minua. Minulla oli oppimisen nälkä.
Isä opetti minua.
Opettajat huomasivat, että osaat jo kaiken. He siirsivät sinut luokalta.
Aivan. Minut siirrettiin seuraavalle luokalle.
Minulle tuli siitä ulkopuolinen olo.
En tarkoittanut sanoa pahasti, mutta olin sanonut äidille: -
"Muissa lapsissa on jotain vikaa. He eivät osaa lukea."
He olivat minua vanhempia. En tarkoittanut sillä mitään pahaa.
Olin vain lapsellinen.
Niinpä minua kiusattiin. Olin nuorempi ja pienikokoisempi.
Minut hakattiin monta kertaa.
Minua haukuttiin ja heiteltiin.
Monenlaista ikävää. Opettajat eivät osanneet käsitellä minua.
Siihen aikaan Brasiliassa opettajilla ei ollut taitoa eikä koulutusta -
käsitellä lapsia, jotka olivat erilaisia.
He ajoivat minut pois luokasta.
Olin lapsi. Se ei ollut hyvä juttu.
Opettajat olivat parikymppisiä.
He sanoivat 5-vuotiaalle lapselle pahasti. Se ei ollut hyvä juttu.
Millaisia haavoja se aiheutti sydämeesi?
Koit paljon vastustusta, vaikka halusit vain oppia ja olit innokas oppimaan.
Alakouluiässä vaihdoin koulua tosi monta kertaa.
Oli hyvin vaikeaa löytää koulu, joka sopi minulle.
Koin oloni torjutuksi ja väärinymmärretyksi.
Lapselle se on hyvin vaikeaa.
Kiitos Jumalan olin jo saanut Pyhän Hengen kasteen.
Se auttoi paljon. Jumala oli kanssani siinä kaikessa.
Kiitos Jumalalle, tästä puhuminen ei enää tee kipeää.
Se tuntuu nykyään hyvin kaukaiselta. Se ei satuta minua enää lainkaan.
Puhun siitä vain, koska se voi rohkaista muita.
Kun Jumala hoitaa sydäntä, se vaikuttaa ihmiseen niin, -
että menneisyys menettää otteensa. Se on enää vain muisto.
Se ei enää tee kipeää. Jeesus paransi kivun, torjunnan -
ja ulkopuolelle jäämisestä aiheutuneen kivun.
En enää koe katkeruutta tai vihaa niitä ihmisiä tai tapahtumia kohtaan.
Jos joku katsoja kokee tulleensa torjutuksi -
ja hänelläkin on samankaltaisia haavoja eri asioista, -
suosittelet rukoilemaan ja pyytämään Jumalalta eheytymistä.
Aivan. Tule Jumalan eteen vilpittömällä sydämellä.
Kerro rehellisesti tunteistasi.
Pyydä rukoustukea muilta ihmisiltä ja anna anteeksi.
Anteeksianto on voimallinen asia. Se on irti päästämistä.
Kun pitää kiinni asioista, anteeksi- antamattomuudesta ja katkeruudesta,-
se estää Jumalan elämän virran.
Se kannattaa päästää irti, jotta voi olla täysin vapaa.
Vapautan anteeksiantoa ja rakkautta.
En tahdo pitää kiinni asioista.
Se on yksinkertaista.
Kaikilla on omat kamppailunsa.
Muita ei voi tuomita, sillä ikinä ei tiedä, mitä he ovat kokeneet.
Jos on läpikäynyt jotain sellaista tai jotain muuta, -
täytyy ymmärtää, että se on mennyttä.
Menneisyyden ei tule hallita nykyhetkeä eikä tulevaisuutta.
Se on rohkaisevaa. Toivottavasti katsojat ottavat sen sydämeensä.
Menit kaksi vuotta sitten naimisiin.
Teit palvelutyötä 8―9 vuotta sinkkumiehenä.
Kaksi vuotta sitten menit naimisiin.
Kiitos Jumalalle. - Olen siitä iloinen.
Miten Jumala johdatti teidät yhteen?
Se oli mielenkiintoinen tarina.
Palvelutyö sinkkumiehenä ei ollut helppoa.
Ei ole helppoa tehdä sitä. Tarvitsin siihen Jumalan armoa.
Rukoilin itselleni vaimoa. Olin haaveillut avioliitosta.
Jumala tuntee haaveemme. Sanoin: "Herra, on kulunut jo kauan aikaa.
Milloin annat minulle vaimon?"
Rukoilin sen puolesta ahkerasti. Jopa paastosin.
Paastosin myös sinä vuonna. "Uskon, että tämä on se vuosi.
En halua viettää sinkkuna enää yhtä vuotta.
Herra, uskon, että teet sen ja tulee läpimurto."
Joskus täytyy painaa Hengessä.
Ei pelkästään lihassa tai luonnollisesti.
Tilanteeseen liittyy myös luonnollisia asioita. Painoin Hengessä ensin.
Vaimoni Gabriella oli englanninopettaja Brasiliassa.
Tarvitsin jonkun kääntämään kirjani.
Kirjoitin sen englanniksi, ja minulla ei ollut aikaa kääntää sitä portugaliksi.
Äitini tuttu tunsi hänet. Hänet esiteltiin ensin äidilleni.
Kirjoitin hänelle sähköpostia kirjasta, ja pysyimme yhteydessä.
En silloin vielä ajatellut lainkaan naimisiinmenoa.
Myöhemmin tapasimme, kun hän tuli Amerikkaan kotikaupunkiimme.
Autoin häntä joissain asioissa, joita hänen piti hoitaa.
Siitä se alkoi. - Se on hyvä asetelma romanttiselle kohtaamiselle.
Aloimme jutella. Hän puhui Jumalasta. Jaoimme, mitä meillä on sydämellä.
Kymmenen päivän kuluttua huomasimme, -
että tässä on muutakin kuin ystävyyttä.
Ehdotin, että rukoilemme.
Jumala puhuikin sitten minulle hyvin pian.
Sanoin: "Herra, jos tämä on sinusta, -
kerro se nopeasti. En halua tuhlata aikaa."
Neuvon nykyään sinkkuja: Älkää tuhlatko aikaanne asioihin, -
joista ette ole varmoja.
Olkaa tarkoituksellisia ja selviä ja kysykää Jumalalta vahvistusta.
Kysyin Jumalalta: "Onko tämä Sinusta?
Jos on, tahdon sitä, mitä Sinä tahdot.
Jos se ei ole Sinusta, haluan katkaista sen heti."
Herra sanoi: "Se on minusta."
Se oli mielenkiintoista. "Ylistys Jumalalle! Halleluja!"
Jumala puhui hänellekin.
Viisi kuukautta myöhemmin menimme naimisiin.
Menittekö kihloihin pian tutustumisen jälkeen?
Menimme, aika pian sen jälkeen.
Olit asiasta siis hyvin varma.
Varmaankin jokaisen täytyy tuntea sydämessään, milloin on oikea aika.
En väitä, että oma tapani on ainoa oikea.
Jokaisella pariskunnalla on oma tarinansa, -
miten suhde Jumalaan ja toisiinsa toimi.
En sano, että omani on ainoa tapa.
Mutta yhden neuvon annan: -
Rukoilkaa vilpittömästi. Jumala tuntee sydämesi ja tarpeesi.
Kiitos myös tästä rohkaisusta.
Nyt sinulla on mahdollisuus puhua katsojille -
ja sanoa, mitä Jumala laskeekin sydämellesi.
Uskon, että Jumala tekee jotain erityistä juuri nyt.
Maailmassa on meneillään paljon kaikenlaista ikävää.
Uskon, että seurakunnalla tulisi olla oikea mielenlaatu ja asenne, -
jotta se ymmärtää, mitä Herra tahtoo tehdä juuri nyt.
Uskon, että me elämme ajassa ja ajanjaksossa, -
jossa saamme kokea suurimman Jumalan liikkeen.
Esimerkiksi teknologialle on avautunut aivan ennennäkemätön ovi.
Meillä on uskomattomia tiedonvälitystapoja.
Kerroin edellä, kuinka Jerusalemin työ kosketti ihmisiä kaikkialla maailmassa.
Se on hyvä muistutus siitä, että me voimme hyödyntää -
resurssit ja teknologiat, joita Jumala tarjoaa -
evankeliumin levittämiseksi ennennäkemättömällä tavalla.
Uskon, että seurakunta saa nähdä parhaat päivänsä ennen Herran tuloa.
Meidän tulee elää odottaen Jeesuksen tuloa.
Ei tule ajatella, että se tapahtuu vasta joskus tuhannen vuoden päästä.
Emme tiedä tarkasti ajankohtaa, mutta yksi asia on varma: -
Jeesus tulee. Seurakunnan täytyy valmistautua.
Meidän tulee rukoilla ahkerasti, paastota, lukea Sanaa, -
levittää evankeliumia ja tehdä Herran työtä.
Ole aktiivinen ja hakeudu paikalle ja sellaiseen toimintaan, -
joka antaa voiman ja varustuksen, -
ja voit tehokkaasti tavoittaa sieluja, -
tavoittaa eksyneitä, parantaa sairaita, ajaa ulos demoneja, -
vapauttaa Jumalan voimaa ja osoittaa Jumalan valtakuntaa täällä ja nyt.
Uskon, että se on oleva -
mahtava Jumalan liike koko maailmassa seurakunnalle.
Hermes, kiitos tosi paljon tästä haastattelusta.
Siunausta sinulle ja vaimollesi, vanhemmillesi ja koko työllenne.
Kiitos paljon! Siunausta! - Kiitos.
Suomennos: Marianne Tenetz