Tervetuloa ohjelman pariin! Tänään vieraana on pastori Gary Wilkerson.
Hän on perustanut Springs Church -seurakunnan vuonna 2009.
Hän myös johtaa kansainvälistä World Challenge -lähetysjärjestöä.
Sen perusti hänen isänsä David Wilkerson, joka on jo taivaassa.
Gary on matkustanut konferensseissa USA:ssa ja muualla maailmassa -
ja ollut mukana lähetystyössä istuttamassa seurakuntia -
sekä perustamassa orpokoteja, klinikoita ja ruokaohjelmia -
maailman köyhimpien ja tavoittamattomimpien keskuudessa.
Garyllä ja Kellyllä on neljä lasta. He asuvat Colorado Springsissä.
Tervetuloa! Miten voit? - Hyvin. Kiitos, että pääsin mukaan.
Kysyn aluksi isästäsi. Hän oli tunnettu pastori myös Suomessa.
Hän tuli tunnetuksi työstään New Yorkissa, -
Nicky Cruzin kuuluisasta tarinasta -
ja Times Square -seurakunnan perustamisesta.
Millaisena koit varttumisen isäsi siipien alla?
Nostiko se sinua vai koitko hänen varjonsa ylläsi?
Hyvä kysymys. Vähän kumpaakin.
Varjo ei tullut häneltä. Hän nosti minua aina.
Varjo kuvastaa asiaa hyvin. En ole kuullut kenenkään sanovan niin.
Varjo tuli seurakunnalta ja odotuksilta. Se on tuttua monille pastorien lapsille.
Pitää koko ajan käyttäytyä hyvin ja pärjätä.
Koin, etten miellyttänyt Jumalaa, ellen miellyttänyt ihmisiä.
Se on vaikeaa, sillä aina ei voi miellyttää kumpaakin samanaikaisesti.
Isä oli Jumalan mies. Rakasti koko sydämestä Jeesusta. Kunnioitan sitä.
Kun vartuin ja aloitin palvelutyön, hän oli hyvä mentori ja rohkaisija.
Matkustin hänen kanssaan vuosia.
Ennen kuin hän meni Herran luo, hän luovutti minulle johtajuuden -
World Challenge -järjestössä.
Matkustit isäsi kanssa useita vuosia.
Teillä oli pastorien ja johtajien konferensseja. Millaista se oli?
Se oli hyvää. Olimme työskennelleet yhdessä jo sitä ennen, -
mutta matkoilla toiseen tutustuu paremmin, -
kun ollaan yhdessä lentokoneessa, hotellissa ja kokouksissa koko ajan.
Näin hänestä aivan uuden puolen. Miten syvästi hän rakasti Jeesusta.
Hän myös mentoroi minua silloin.
Hän neuvoi, miten saarnata tai kutsua kohtaamaan Kristuksen.
Millaista uskoa tarvitaan. Suurin häneltä saamani oppi on usko.
Täytyy uskoa Jumalaan, että Hän haluaa tehdä suuria.
Mutta ne tulevat aina niiden kautta, jotka uskovat Häneen.
Kun ihminen kamppailee epäuskon kanssa -
tai kun suuret odotukset eivät toteudu, useimmiten kyse on uskosta.
Sen opin matkoilla isän kanssa. Hän opetti pastoreille uskosta.
Meillä oli konferenssi Sambiassa. Isä opetti uskosta 11 000 pastorille.
Moldovassa hän opetti uskosta sadalle pastorille.
Opin julistamaan sitä pastoreille.
Pastorit on kutsuttu johtamaan. Etenkin heillä täytyy olla uskoa.
Niin se tarttuu seurakuntaankin, ja he koskettavat kansakuntia.
Olet kertonut, että vuosikymmenien ajan -
puhuit ja saarnasit pastoreille.
Sitten väsyit siihen, että puhutaan evankeliumista -
mutta ei eletä sitä todeksi. Millainen prosessi se oli?
Koit elämässäsi uudistumista. Mitä tapahtui?
1. Joh. 4:ssä Johannes sanoo: -
"Jos sanomme, että meillä on yhteys hänen kanssaan".
Sanat "jos sanomme" iskivät tajuntaani.
Joskus yksittäiset sanat nousevat Raamatun lehdiltä.
Sana "sanoa" oli sellainen. Tajusin, että sanoin monia asioita, -
pääosin seurakunnassa. Sanoin asioita Jeesuksesta.
Laskin, että olen pitänyt elämässäni lähes 4 000 saarnaa. Nyt lähes 5 000.
Jeesuksesta oli paljon puhetta. Jakeen loppuosassa sanotaan, -
että jos sanoo pysyvänsä Hänessä, tulee vaeltaa niin kuin Hän vaelsi.
Raamatusta voi lukea, miten Jeesus eli, vaelsi, -
puhui, rukoili, paransi sairaita, herätti kuolleita, vapautti ja puhdisti.
Tajusin, etten vaella niin. Se turhautti ja suututti minua.
Kysyin Jumalalta: "Onko tämä sana totta? Onko se minulle?
Vai onko se vain historiaa?
Sinun täytyy muuttaa minut."
Mitä tapahtui? - Olin hotellissa Ammanissa Jordaniassa.
Auto haki minut hotellista konferenssiin ja takaisin hotellille.
Sitten toiseen konferenssiin ja takaisin. Lounaalle.
Ajoimme autolla tuhansien muslimien ohi.
He eivät olleet kuulleet Jeesus-nimestä, enkä kertonut heille.
Sinä iltana sanoin huoneessani: -
"Tässä on Sanasi, tässä elämäni. Ne eivät kohtaa.
Miten saan ne yhteen?" Hän sanoi: "Tarvitset Pyhän Hengen kastetta."
Sanoin: "Minulla on se. Puhun kielillä."
Hän sanoi: "Monet puhuvat kielillä tajuamatta sen tarkoitusta: -
Jotta saisitte voiman ylhäältä, kun Pyhä Henki tulee yllenne.
Ei jotta saisitte kielet, armolahjoja ja siunauksia ― vaikka toki saatte ne.
Jotta saatte voiman." Se minulta puuttui.
Minulla oli voima puhua mutta ei kohdata ihmisiä siellä missä kuljen.
Pyysin Herraa täyttämään minut. Hän lupasi kastaa minut Hengellä.
Minulla on helluntaitausta. Odotin, että kaatuisin, vapisisin, -
itkisin tai kokisin vahvoja tunteita, mutta en kokenut mitään sellaista.
Sanoin: "Haluan kokemuksen."
Hän sanoi: "Sait. Kastoin sinut rakkaudella."
Seuraavana aamuna koin valtavaa rakkautta kaikkia kohtaan.
En yrittänyt todistaa tai täyttää kristityn velvollisuuksiani.
Näin sairaan ja rukoilin heti hänen puolestaan.
Näin arabimiehiä kaavuissaan. Aloin kertoa heille Jeesuksesta.
Menin erään matkaryhmän bussiin ja kerroin heille Jeesuksesta.
Se virtasi luonnollisesti sydämestäni.
Oliko sinulla pelkoja vielä uudistumisen jälkeen?
Minulla oli aiemmin paljon pelkoja. Olen introvertti ja ujo.
Minulla oli pari läheistä ystävää, ei laajaa ystäväpiiriä.
En jutellut vieraille busseissa, lentokoneessa tai kaupungilla.
Seuraavana päivänä kaikki oli toisin. En tiennyt, että Jumala voi tehdä niin.
Hän ei tehnyt sitä yksin minun takiani, vaan jotta olisin todistus, -
sillä suurin osa kristityistä ei kerro uskostaan.
Ne, jotka kertovat, toimivat joskus velvollisuudesta, eivät rakkaudesta.
Sain rakkauden kasteen. Nyt sanomani seurakunnalle on: -
"Hän tahtoo kastaa kaikki rakkaudella, jotta seurakunta voi lopunaikoina -
vaikuttaa maailmaan." Evankeliumi julistetaan kaikille ennen loppua.
Miten se onnistuu ilman rakkauden ja tulen kastetta?
Se ei ole vain evankelistoille, tv-esiintyjille tai pastoreille.
Työkseen palvelutyötä tekeville. - Se on jokaiselle uskovalle.
Jos joku haluaa olla Jumalan käytössä ja kokea Jumalan siunaukset, -
mikä sija läheisellä suhteella Herran kanssa on siinä?
Miten vahvasti itse painotat sitä?
Olemme avuttomia ilman sitä.
Tulemme Jumalan läsnäoloon, ja Hän halaa meitä.
Ajattelemme, että sitten lähdemme halauksesta palvelemaan muita.
Mutta se ei mene niin. Palvelemme muita, kun Hän yhä halaa meitä.
Vaellamme Hänen läsnäolossaan yksin kammiossamme -
Jumalan kanssa, puhuessamme naapureille Jeesuksesta, -
työpaikalla ja Jumalan mielen mukaan eläessämme.
Olemme Hänen halauksensa ympäröimiä. Läsnäoloa tarvitaan.
Sitä on kahdenlaista. Toinen on kahden kesken Jeesuksen kanssa.
Pitää sulkea televisio ja kirjat ja olla Jumalan kanssa.
Ei riitä, että kuulee. Se on Hänen läsnäolossaan olemista.
Siitä sitten virtaa valta ja voima.
Voisitko kertoa, miten sinä vietät aikaa Jumalan läsnäolossa?
Kerroin, että olin aiemmin ujo ja introvertti.
Lisäksi en ole luonnostani kovin optimistinen tai iloinen.
Kun herään, olen yleensä surullinen ja väsynyt eikä huvittaisi nousta ylös.
Minun täytyy taistella sitä vastaan. Ennen kuin nousen, -
istun sängyn laidalla ja alan kiittää: "Kiitos, Jeesus. Ilman Sinua -
en ole mitään. Kiitos, että rakastat minua. Kiitos Pyhästä Hengestäsi."
Sitten kiitän vaimostani, lapsistamme, talosta ja koirasta.
Yhtäkkiä alan tuntea iloa.
Ja sitten avaan Raamatun. Haluan viettää aikaa yksin Jumalan kanssa.
Yksi juttu, josta ei kuule monen pastorin puhuvan.
Aloin harrastaa liikuntaa päivittäin.
Laihduin noin 15 paunaa eli 11―12 kiloa.
Ehkäpä pikemminkin 8 kiloa. - 11 kuulosti paremmalta.
Olin koko ajan väsynyt.
Nousin ylös ja luin Raamattua, haukottelin vain.
Näytät hyvältä. - Kiitos. Niin sinäkin.
Aloin harrastaa liikuntaa. Nyt mieleni on virkeä, kun luen Raamattua.
Rohkaisen uskovia pitämään huolta fyysisestä kunnosta.
Ei vain ulkonäön tai painon takia, vaan että he voivat antaa kehonsa...
Paavalikin kuritti ruumistaan Jeesuksen tarkoituksia varten.
Se on yksi tapa.
Se vaikuttaa osaltaan hengelliseen elämääni.
Harrastan liikuntaa ja syön terveellisesti, jotta jaksan paremmin.
Haluan antaa Jeesukselle parhaani, en jämiä.
Kiitos, että kerroit Jumala-suhteestasi.
Olet nyt kuudetta kertaa Suomessa.
Vierailet Saalem-seurakunnassa, joka täyttää 90 vuotta.
Puhuit jäähallissa.
Saarnasi aikana annoit profeetallisen sanan Suomelle.
Se kuulosti hyvin lupaavalta liittyen herätykseen.
Miten sait tämän profetian sydämellesi?
Millaisia askeleita meidän tulisi kristittyinä ottaa, jotta se toteutuisi?
Kiitos, että kuuntelit profetian.
Se, että kysyit asiaa, osoittaa, että asia kiinnostaa sinua.
Kaltaisesi miehet ovat osa vastausta Jumalan työhön.
Miehet, jotka sanan kuullessaan syttyvät. Se antaa minulle toivoa.
Isäni oli hyvin profeetallinen. Hän kirjoitti kirjan "Näky" -
ja useita muita kirjoja. Hän näki tulevaisuuteen.
Itse olen enemmän pastori, opettaja ja evankelista.
On harvinaista, että saan jotain, mitä kutsuisin profetiaksi.
Rukoilin ennen jäähallikokousta.
Joku kertoi minulle nuorisoherätyksestä, -
joka on meneillään Itävallassa.
Herra puhui sydämelleni, että se voi tapahtua täällä Suomessakin.
Ajattelin, että se olisi mahtavaa.
Olin kuullut tilastoista Suomessa, että nuorista 30 prosenttia sanoo, -
etteivät he enää usko Jumalaan. Kirkossa käy vain prosentti.
Suomi tarvitsee massiivista, Pyhän Hengen, hengentäyteistä heräämistä.
Ei vain herätystä. Herätys herättää seurakunnan.
Hengellinen herääminen koskettaa koko kansakuntaa.
Suuntaus Suomessa on ollut alas. Yhä harvempi seuraa Jeesusta -
ja tuntee Jumalan. Pyhä Henki tahtoo kääntää sen.
Ei tarvitse olla profeetta tietääkseen, että Jumala tahtoo tehdä niin.
Mutta pitää olla profeetallinen sanoakseen: "Tekeekö Hän sen?"
Hän tekee sen ihmisten kautta.
Ihmisten, jotka etsivät Jumalaa pyhässä paikassa.
He palavat Jumalalle. Ovat täynnä intoa.
Rakastavat Jeesusta ja ihmisiä.
Jotkut pitävät herätystä ja heräämistä Jumalan suvereenina tekona.
Toiset uskovat, että se syttyy, kun ihmiset rukoilevat ja etsivät.
Uskon, että se on kumpaakin. Jumala liikkuu suvereenisti tiettyinä kausina,-
mutta aina on ihmisiä, jotka toimivat Hänen kanssaan.
Joskus se syttyy, kun ihmiset ovat janoisia ja epätoivoisia.
Oma herätykseni alkoi, kun tulin epätoivoiseksi ja kyllästyin tilaani.
Minulle herätys ei ole vain suuria kokouksia.
Nuorisoherätys, jonka uskon ja profetoin tulevan Suomeen, -
on sellainen, jossa nuorille ei riitä, että käydään jumalanpalveluksissa, -
vaan jossa annetaan oma elämä kaikkialla, missä liikutaan.
Siinä on oleva satoja evankelistoja. Oli hienoa palvella Bonnken kanssa.
On paljon Billy Grahamia ja Reinhard Bonnkea tehokkaampaa, -
kun tuhat nuorta syttyy Jumalalle ja evankelioi kaikkialla, -
sillä silloin heillä on yhteys. Bonnket ja Grahamit tulevat ja menevät, -
mutta täällä asuvat, jotka palavat Jumalalle, tekevät herätyksen.
Mitäpä sanot seuraavasta? Meillä voi olla hyviä kokouksia, -
hyviä videoita, valoja, musiikkia ja muuta.
Entäpä esirukous? Se ei ole kovin suosittua uskovienkaan keskuudessa.
Ei ole helppoa saada ihmisiä rukoilemaan. Mitä itse ajattelet siitä?
Antaisin sille isomman roolin kuin liki 99 % seurakunnasta antaa.
Ikävä kyllä valtaosaa esirukoilijoista -
pidetään sivussa, kammioissaan. Heidän työhönsä ei juuri uskota.
Itse uskon aivan päinvastoin.
Kaikki aikaansaannokset ovat esirukoilijoiden ansiota.
Uskon, että tämän sukupolven aikana nuoret kyllästyvät -
hypetykseen, savuun, peileihin, valoihin ja suureen show'hun.
He vetäytyvät kätköpaikkaan Jumalan kanssa.
Siellä tapahtuu jotain. Heihin syttyy kipinä, tuli, uusi elämä.
Uskon, että lopunaikojen sukupolvi on nousemassa esiin juuri nyt.
Se koostuu elämää sykkivistä ja eloisista Jumalan miehistä ja naisista.
He syntyvät kätköpaikassa. He eivät synny lavalla show'n pauhatessa.
He ovat kuin Joosua ja Kaaleb.
Raamattu sanoo, että heissä oli erilainen henki.
Heillä ei välttämättä ole hyviä puhelahjoja tai suurta palvelutyötä.
Sen huomaa, milloin mies on viettänyt aikaa Jumalan kanssa.
Sellaista ihmistä Jumala siunaa.
Nämä miehet ja naiset ravistelevat kansakuntia. He syntyvät salassa.
Isä kutsui heitä Saadokin jälkeläisiksi. He palvelivat ihmisiä ja Herraa.
Siitä tuli läheisyys Hänen kanssaan.
Se antoi heille sanoja, valtaa ja voimaa puhua kansakunnille.
Monet uskovat ovat huolissaan siitä, pysyykö saarnojen oppi raittiina.
Totta kai se on tärkeää. Mutta se on johtanut myös kritiikin aaltoon -
etenkin sosiaalisessa mediassa. Mitä ajattelet siitä?
Sosiaalinen media on johtanut siihen, -
että ihmiset istuvat kotisohvallaan ruutujen ääressä.
He yrittävät tutkia suurennuslasilla jokaista yksityiskohtaa, -
yleensä irti asiayhteydestä. Sitten he arvostelevat pastoreita ja johtajia.
Mitä suurempi työ, sitä enemmän kriitikkoja.
Jeesus varoittaa siitä, kun ihmiset puhuvat kaikkea hyvää.
Pidän kritiikkiä hyvänä asiana. Se osoittaa, että työlläni on vaikutus.
Ennen tänne tuloani sain sähköpostia joltakulta, -
joka sanoi tukeneensa avokätisesti järjestöämme 30 vuotta.
Hän kertoi kuulleensa, että tulen Suomeen ja puhun Bonnken kanssa.
Hän luetteli asioita, joissa Bonnkella on väärä oppi.
Vastasin: "Bonnke on johtanut 78 miljoonaa ihmistä Jeesuksen luo.
Sinulla lienee hauskaa istua sohvalla ja arvostella häntä.
Aion mennä ja julistaa evankeliumia, Jeesusta."
On monia, jotka arvostelevat muita.
He tarttuvat mitättömiin yksityiskohtiin ja arvostelevat niitä.
Minulla ei ole aikaa sellaiseen.
En kiinnitä siihen juuri huomiota. Mutta toivon, että se loppuisi.
Jos ihmiset keskittyisivät enemmän Jeesuksen ja ihmisten rakastamiseen-
ja köyhien ja muiden auttamiseen, heillä ei olisi aikaa arvostella, -
juoruilla, mustamaalata ja repiä seurakuntaa.
Asettelit kysymyksesi erittäin hyvin. Sanoit, että raitis oppi on tärkeä.
Voidaan mennä liikaa jompaankumpaan ääripäähän.
Toinen on oppi ilman Henkeä, ja toinen on Henki, ilman että tutkitaan, -
mikä on totta.
Molempia tarvitaan. Kummatkin ovat hyvin tärkeitä.
Nykyään jotkut sanovat toimivansa kristillisen kentän vahtikoirina.
He etsivät toisista suurennuslasilla arvosteltavaa.
Se on täysin vastoin Raamattua. Toivon, että se loppuisi.
Jos joku viettää kaiket päivät arvostellen muita, hän katkeroituu.
Heistä tulee...
Se avaa oven ja antaa jalansijaa paholaiselle. Raamattu puhuu siitä.
"Opillisesta" kritiikistä tulee vähitellen arvostelun henki.
Kannattaa olla varovainen sen kanssa. Jos joku on jäänyt kiinni sellaiseen, -
rohkaisen irtautumaan päiväksi tai pariksi tietokoneelta tai älylaitteelta.
Sanomaan Herralle: "Tutki sydäntäni. Onko minusta tullut arvosteleva?
Enkö anna rakkauden johtaa?"
Kun sydän on rakastava, voi väitellä oppikysymyksistä.
Minulla on ystäviä, jotka eivät ole samaa mieltä. Väittelemme joskus.
Uskon paranemiseen. Ystäväni väitti, ettei paranemisihmeitä enää tapahdu.
Meillä oli hyvä väittely. Mutta ystäväni ei kirjoita nettiin jälkeenpäin, -
että Gary Wilkerson uskoo näin. Rakastamme toisiamme.
Lopuksi: Olen nähnyt monien palvelutyöntekijöiden lasten -
joutuvan elämässään ongelmiin. - Totta.
Miten neuvoisit sellaisia, jotka tekevät työtä Herralle, tekevät hyvää?
Miten huolehtia lapsista ja lasten hengellisistä tarpeista?
Sen täytyy tulla ykkösenä kristityn perheen arvojärjestyksessä.
Palvelutyössä toimivien tulee antaa aikaa ja huomiota lapsilleen.
Metsästäjä pyydystää arvokasta sielua, sanotaan Raamatussa.
Metsästäjä kuvastaa jotakuta, joka yrittää saada toisen ansaan.
Se on paholainen. Se pyydystää arvokkaita, Jumalan omien lapsia.
Pastorien lapset ovat viholliselle erityisiä kohteita.
Olen nähnyt sen omassa perheessäni. Minulla on neljä lasta.
Heistä pari sotkeutui juhlimiseen, juomiseen ja huumeisiin.
Isäni aloitti Teen Challenge -päihdekuntoutuksen, -
ja minun omat lapseni sotkeutuivat huumeisiin.
Tarvittiin rukousta, esirukousta.
Vaimoni ja minä aloimme rukoilla ahkerasti ja paastota.
Herra vapautti lapsemme riippuvuuksista.
Isä saarnasi Suomessa 1970-luvulla, itse ensikertaa 1980-luvulla.
Nyt poikani Evan on mukanani. Hän saarnasi Saalem-seurakunnassa -
nuortenillassa ja todisti elämästään.
Kolme saarnaajasukupolvea on käynyt nyt Suomessa. Jumala on uskollinen.
Jos jonkun lapsella on vaikeaa, haluan sanoa: Jumala on uskollinen.
Hän kuulee huutosi ja pitää huolen.
Kiitos vierailusta. Tervetuloa uudelleen Suomeen! - Kiitos! Jatka hyvää työtä!
Suomennos: Marianne Tenetz