SAMTAL
Välkommen till programmet.
Vår gäst är Sannfinländarnas Mika Niikko.
Vi ska bland annat tala om hur det är att -
vara kristen riksdagsledamot.
Välkommen, Mika, trevligt att du kunde komma. - Tack.
Får jag dua dig? - Naturligtvis.
Du har varit riksdagsledamot ca. 7 år, nästan två perioder.
Hur har Finland förändrats -
under dessa år ur din synvinkel?
Som helhet inte så värst mycket men -
den politiska atmosfären har förändrats kraftigt.
I offentligheten syns det genom att människorna kommer att ha -
extrema åsikter i synnerhet beträffande värdefrågor.
Under tiden i riksdagen har jag märkt att en -
mycket liberal ung generation har vuxit upp.
Har det blivit svårare att i ro prata om saker -
eller har diskussionerna blivit aggressivare?
Inte har de blivit aggressivare men -
de extrema åsikterna kolliderar ofta i debatterna.
Diskussionerna i utskotten är sakliga -
men hos vissa människor syns känslorna tydligt -
och de kan börja underskatta sina egna synpunkter.
Huvudsakligen har vi goda och professionella arbetsrelationer.
- Trevligt att höra. Du talar starkt för kristna värden.
Enligt enkäterna har finländarna -
distanserat sig från den kristna tron.
Hur är det överhuvudtaget möjligt att -
föra fram kristna värden i samhället?
Egentligen borde församlingarna och kyrkan göra det -
genom att starkt lyfta fram det bibliska synsättet.
Men när detta inte skett på många år -
tar beslutsfattarna kraftig del i diskussionerna.
För mig är det naturligt att eftersom jag blivit vald att -
föra fram olika saker håller jag fast vid dem -
i beslutsfattningen och politiken.
Det är bra att de troende allt starkare -
vågar ta ställning gällande kristna värden och etiska frågor.
Alltför många tiger ändå och -
hos politikerna beror det på att media behandlar dem ganska hårt -
som vågar motsätta sig majoriteten.
Ja, men ditt sätt är att du modigt tar ställning och säger det högt.
På vilka andra sätt kan man föra vidare dessa saker -
och hur syns den kristna tron t.ex. i dina egna beslut?
Min värdegrund syns och kom senast fram t.ex. -
när vi beslöt om eutanasin.
Givetvis för vi diskussioner i samspel -
på basen av våra egna uppfattningar och faktabasis.
Allas värden kommer fram på ett eller annat sätt.
Några påstår att religion eller egna synpunkter -
inte ska blandas in i lagstiftningen men de facto har alla en egen -
synpunkt som ligger till grund för lagstiftningen.
Minns du något exempel när du varit i en situation -
där du kunde lyfta upp t.ex. Bibeln -
eller pratade med någon inflytelserik person? Viktiga ögonblick för dig?
Det har nog varit rätt så många.
Jag delar ut biblar i riksdagen i samarbete med gideoniterna -
och även några andra mediehus förser mig med biblar.
Åt alla utländska gäster ger jag Nya Testamentet som gåva.
I synnerhet kineserna uppskattar det mycket.
Också under våra diskussioner sinsemellan i riksdagen -
berättar jag om min frälsning och -
hur Jesus ger bestående frid i hjärtat.
Det borde vara helt vardagligt att inte gömma vår tro och -
ta fram den bara på söndagarna när vi träffas i församlingen.
Man skulle önska vi att inte bara beslutsfattarna utan alla kristna -
modigare skulle bekänna sin religion och tro.
När nu stämningen är sådan bekännande kristna är i minoritet -
så känner du att dina handlingar, beslut och tal i riksdagen -
åstadkommer något och är till någon nytta?
Naturligtvis åstadkommer det något.
T.ex. äktenskapslagen -
som debatterades för några år sedan -
och ibland häftigt diskuterades -
var det sista ögonblicket att varna människorna.
Jag själv har inte i något skede -
använt mig av Bibeln i politiska diskussioner -
utan utgått från fakta som t.ex. att barnet har rätt till en far och mor.
Först när andra ledamöter nämnt Bibeln och -
citerat exempelvis 1 Korintierbrevet 13 om kärlek och -
med hjälp av Bibeln motiverat grunden för homosexuella äktenskap -
kan jag givetvis inte tiga utan måste kraftigt motsätta mig -
en sådan utveckling som vilseleder folket -
med all sorts nonsens som många kommer fram med genom media.
Mycket har fått luft under vingarna -
men i det skedet känner jag att -
jag kraftigt måste motsätta mig en sådan surdeg.
I juni utkom din bok, "Pysäyttämätön" (ohejdbar) -
där du berättar att du gick med i riksdagsvalet av en tillfällighet.
Du och dina vänner hade grundat -
föreningen "Takaisin elämään" (Tillbaka till livet) -
och ni ville driva de ungas sak. Sålunda blev du ledamotskandidat.
Känner du att det var Guds ledning och har du nu funnit din egen plats?
Ja, som jag berättar i boken -
lade jag många gånger "ut ull" inför Herren, d.v.s. begärde tecken: -
när något visst sker är det meningen att jag ska gå med i politiken.
Det skedde 2008 i Korso när ordförande Soini var där och -
sökte kandidater till kommunalvalet.
Jag ville inte alls gå med i politiken.
Ingen av oss ville, men vi bad Soini -
hjälpa oss att fungera bättre och finansiellt hjälpa oss.
Av någon underlig anledning började Gud verka i mitt hjärta -
och talade till mig om att man kan påverka genom politiken.
Jag måste medge att politiken intresserade mig inte ett dugg då -
och jag är fortfarande ingen politiker utan har bara förirrat mig med dit.
Jag tror ändå på en tydlig Guds ledning för jag har kunnat påverka -
till förmån för de organisationer -
som jag tidigare hjälpte genom mitt arbete.
Många organisationer fungerar bättre nu.
Hurdan är politikern som du sade att du inte är?
Hurdan människa är han?
En kort definition är att politikern -
lever och andas endast politisk atmosfär -
men jag försöker undvika det.
Jag förmår t.ex. inte läsa dagstidningar -
vilket skulle höra till mitt arbete.
Vi bör veta vad som sker men -
där står så negativa saker att -
jag hellre surfar på nätet och läser de viktigaste nyheterna.
Politikerns liv är ändå att -
på allvar följa med händelser och ta ställning.
I synnerhet nybörjare tar ställning till allt -
och skjuter mot allt som rör sig.
Att följa med det är ganska tröttsamt -
och jag får mer ut av den normala vardagen -
och kan mer ägna mig åt andlig verksamhet -
så som evangelisation och annat. Det har jag gjort mycket i mina dagar.
Du berättar att du blir ivrig mycket lätt.
Är sådant nyttigt eller besvärligt för en politiker?
Om du frågar min fru så är det till ingen nytta, men om -
man ivrigt och med kraft tar itu med saker kan man åstadkomma något.
Många saker har jag fått i mål snabbt -
men det har nog också nackdelar.
Andra kan bli trötta om man för snabbt börjar förverkliga nya idéer.
Av naturen blir jag lätt ivrig.
Inget ont som inte för något gott med sig.
Du grundade alltså organisationen Takaisin elämään -
och orsaken var att de ungas liv var viktiga för dig -
för du hade själv en trasig ungdom.
Om du tänker på tiden när du använde rusmedel och begick mindre brott -
så vad var det viktigaste du då skulle ha behövt?
En bra fråga. Kort sagt kunde man säga att -
jag skulle ha behövt en större närvaro av en trygg vuxen.
Att jag åtminstone en gång skulle ha fått tillbringa tid med en sådan vuxen -
som skulle ha haft ärliga avsikter gentemot mig -
och tagit mig med t.ex. till nöjesparken Borgbacken -
eller på bio och gett mig ett ögonblick av sin tid -
och lyssnat till vad jag hade på hjärtat.
Sådana vuxna fanns inte i mitt liv på den tiden och -
denna tanke hade jag när jag år 2000 grundade organisationen -
för att hjälpa ungdomar som inte fick trygghet av vuxna tillbaka till livet .
Det utvecklade sig till att hjälpa unga män och kvinnor -
som kommit ur fängelse.
Det är mycket givande när man ser att människan klarar sig i livet -
också efter stora problem genom att -
du följer dem på vägen ett eller två år.
När man ser hur de kommer bort från det kriminella livet och rusmedlen, -
bildar familj, finner församlingen och Jesus och får frid i hjärtat.
Det finns ingen bättre belöning än att tio år senare -
få höra att man har varit viktig och som en far för någon.
Sådana vuxna saknar Finlands unga -
som har svårigheter i den egna omgivningen.
- Du nämner i din bok också att även om det i kompisgänget -
förekom bruk av rusmedel höll man varandra om ryggen och -
en sådan samhörighetskänsla har du -
inte upplevt i de politiska eller ens de kristna kretsarna.
Vad beror det på att vi kristna inte är som en familj?
Vi borde ju vara en älskande familj -
men kompisgänget är trofastare.
Varför inte de kristna? I politiken är det omöjligt -
för där blir man huggen i ryggen och övergiven.
Efter att ha suttit sex år i riksdagen -
blev vi ju övergivna och var bara skräp.
I viss mån förekommer det också i församlingarna -
att relationerna är ytliga.
Vi delar inte de egna smärtorna och svaga ögonblicken.
Inte ens efter tiotals år i församlingen känner vi egentligen varandra.
När vi i kompisgänget i Korso levde i gatans värld -
visste vi om varandras djupaste sår och tabbar.
När man delar allt med varandra och tillsammans gör bort sig -
skapar det en stark relation under åren.
"På honom kan jag lita för han skvallrar inte och han stöder mig."
En sådan vänskap föds inte utan ett nära umgänge -
eller utan att man bekänner sina svagheter för varandra.
Det låter bra.
Alla kristna kunde också vara mer öppna.
Du har flera gånger undvikit döden och -
många av dina ungdomskompisar har gått bort och -
få har haft sådana upplevelser som du.
Har det förändrat dig eller inverkat på dina värdeprioriteringar?
Naturligtvis, när man ser hur skört livet är -
och på hur lite det hänger.
En olycka, ett drogexperiment som slår fel eller en våldsam situation -
som många av mina vänner råkat ut för, har fått mig att ödmjukt fundera -
över hur jag ska använda livet rätt.
Å andra sidan när jag har hjälpt andra och -
de har fått ordning på sitt liv, främst genom att komma till tro -
och sedan genom stödinsatser, förstår man bättre betydelsen -
av att hjälpa andra med att först få frid med sig själv och Gud -
och av att berätta för andra om betydelsen -
av det hopp vi alla har.
Ja, också du fick frid med Gud efter din våldsamma ungdom men -
Gud drog dig stegvis till Sig.
Till slut bad du förtvivlat till Gud och sade: -
"Gör vad som helst." En verklig överlåtelsebön.
Kort efter det tog du emot Jesus på ett andligt möte.
Vad betyder din personliga relation till Gud i vardagen?
Den är nog A och O -
för jag medger och vet att utan Jesus är jag ingenting -
och skulle troligen inte ens vara vid liv.
Jag förstår hur kärleksfull Gud, vår himmelske Far, är -
och hur tålmodigt Han iakttog mina görande och låtanden i över tio år.
Som 13-åring började allt gå snett -
men ändå väntade Han tålmodigt tills jag var redo att kapitulera.
Varje dag är jag tacksam att Guds frid -
fortfarande består efter alla dessa år.
Utan tro -
och utan att känna Gud skulle jag inte se mycket mening i livet.
Har du någon egen andaktsstund där du välsignar dagens beslut -
eller ber du vid ditt arbetsbord och suckar mot himlen?
Det är ett ömsesidigt samtal och i allmänhet -
lyssnar jag på morgnarna på ljudbibeln -
och ber när jag kommer och går och beroende på situationerna.
I riksdagen har vi också bönecirklar -
som regelbundet besöks av förebedjare -
som ber för oss två, tre gånger i månaden.
Jag startade denna arbetsform under förra perioden -
och där är det bra att be tillsammans med dem.
Jag ber också tillsammans med min troende politiska sekreterare att -
saker skulle gå i rätt riktning.
Låt oss tala lite om det du berättat.
Du har starkt försvarat äktenskapet mellan man och kvinna.
Vad tänker du då om enskilda människor?
Om det t.ex. kommer en ung människa till församlingen -
som säger sig hysa känslor för samma kön?
Hur ska en kristen ta ställning till en sådan person?
Vi ska ju inte fördöma någon människa -
för deras gärningars eller attityders skull utan visa kärlek -
och ange den rätta riktningen.
Jag känner unga med dragning till samma kön, -
men i allmänhet är det pubertetsålderns och -
den sexuella utvecklingstidens känsloliv -
som är helt äkta och i det avseendet är viktigt -
hur vi vuxna förhåller oss till det och -
hur vi leder dem vidare med sådana känslor.
I samhället råder nu en motsatt uppfattning: -
om någon känner ens lite dragning till samma kön -
ska man genast komma ut ur garderoben -
och börja med hormonbehandling.
Under nästa valperiod ämnar man föreslå en lag om transsexualitet -
så att t.o.m. 6-åringar kunde få hormonbehandling -
om de känner att de är i fel kropp, eller föräldrarna ser det så.
Utvecklingen är oroande -
om vi inte kan förhålla oss sunt till dessa människor.
Om inte församlingen lyckas med det lyckas ingen.
Du nämnde translagen och nu -
när lagen om könsneutralt äktenskap godkändes -
så vad är följande steg?
Vad kunde kristna tittare be för -
eller vilken är följande fråga du anser vara viktig?
Jag har ju drivit barnens och de ungas sak -
allt sedan organisationstiden och nu i riksdagen -
och jag är givetvis orolig för hur utvecklingen går vidare.
Samkönade par får snart en adoptionsrätt som -
i dag bara är möjlig för heterofamiljer eller ensamstående personer.
Köerna är långa och -
samhället börjar förändra sig i riktning mot vissa delstater i USA där -
homopar adopterar flera barn än heteropar.
Det andra är translagen -
som många partier flaggar för att ska ändras under nästa period.
Detta kommer att medföra att -
barn under 18 år styrs till att överge könsidentiteten -
och forma om kroppen.
Denna utveckling är faktiskt oroväckande och -
det är skäl att be att Gud bevarar folket -
från en riktning som leder till fördärvet.
Inte bara för människan utan för hela samhället.
En annan sak är kännetecknande för Sannfinländarna.
Föregående fråga håller kanske många med om -
men andra kanske inte håller med om invandringskritiken.
Om någon kristen tittare undrar -
om vi kan stänga dörren för krigsflyktingar -
så vad skulle du svara en sådan tittare?
Många vet inte att Sannfinländarna är ett kristsocialt parti -
som har många troende ledamöter i riksdagen -
och har många troende som aktivt verkar inom kommunerna.
Och vi som tror på Jesus och kristna värden -
vill föra saken framåt och behöver också andra kristna med.
Det är inte viktigt från vilket parti man är -
utan vem som påverkar och hur mycket.
Snart finns här inga partier som driver kristna värdefrågor.
Vad migrationsfrågan beträffar så -
så har vi aldrig varit emot krigsflyktingar -
utan mot dem som är ute efter en bättre levnadsstandard.
I Afrika finns redan 100 miljoner -
som väntar på att få komma till Europa och USA. Miljontals.
Vi kan inte tillåta en okontrollerad inflyttning i Finland.
De som kommer genom det trygga Europa -
söker inte skydd i Finland utan ett bättre liv.
Inte kan man beskylla dem för det -
men vår nationella beslutsfattning beror på oss riksdagsledamöter.
Jag vill vaka över Finlands folks intressen och välmående -
också på lång sikt och tror att vi aldrig någonsin lyckas -
om vi inte stoppar den islamistiska europautvecklingen i Finland.
Vi har sett hur det gått i Sverige -
för att inte tala om andra europeiska länder.
Det största hotet Sannfinländarna i framtiden ser -
är att islamiseringen också i Finland kommer att -
ta ifrån oss den kristna syn som högaktar medmänniskan.
Detta är orsaken, även om många har stämplat oss -
för att vi starkt motsätter oss invandring -
utan att djupare ha bekantat sig med vårt tema.
Du sade att när du var ung -
skulle du ha behövt en trygg vuxen -
som fanns där bredvid och lyssnade.
Om du nu tänker på de unga du vill hjälpa -
så hur kunde du driva deras sak så att -
du konkret kan erbjuda den trygga vuxna som du själv saknade?
Som riksdagsledamot har jag gjort det -
genom medlemskapet i finansutskottet -
och som förvaltnings- och säkerhetsdelegationens ordförande -
där jag har hjälpt t.ex. kristna organisationer att -
få finansiering till att hjälpa barn och unga.
Om ledamoten vill -
kan man medverka till goda saker.
En annan väg är genom lagstiftningen -
där jag medverkade under åren vi satt i regeringen.
Dessa saker kan man befrämja såväl på kommunal som statlig nivå -
om bara de som har hand om saken är intresserade.
Men det fordrar ett långsiktigt arbete.
Snabbt får man knappt något resultat men om vi skulle vara fler, -
t.ex. kristna med rätta värden, som skulle ställa upp i olika val -
och genom det fylla de platser som Gud har kallat oss specifikt till.
Då tror jag att mycket kunde förändras till det bättre.
När du ser på Finland från din utsiktsplats -
så vart är vi på väg och ser du tecken på väckelse?
En bra fråga men eftersom jag inte är profet kan jag inte uttala mig om det.
Men jag ser mer hopp än fördärv.
Även om media ger en annan uppfattning -
om den allmänna utvecklingen har vi nog hopp.
Hoppet beror uttryckligen på att -
vi i Finland har så många bedjande församlingar och troende.
Under kampanjen för äktenskapslagen -
föddes hundratals bönecirklar i Finland -
där man varje vecka ber för besluts- fattarna, besluten och framtiden.
Jag tror på att -
så länge församlingen och de kristna ber verkar Gud.
Jag tvivlar inte ett dugg på att Gud -
inte skulle vilja utgjuta väckelse bland det finska folket.
I grund och botten är detta folk ändå ödmjukt.
I alla fall de som inför Gud ber om nåd för oss alla.
Jag tror att när församlingen ber kommer väckelsen en dag.
Och då borde vi vara redo, du och jag som är troende, -
att göra vår del och hjälpa andra att komma till Kristus.
I mitt arbete ser jag att många kolleger befinner sig i väckelse.
Hur ska vi förbereda oss? Du sade att vi ska vara redo.
Vi måste vara brinnande och modigt öppna munnen -
och fråga om vi kan be för andra och utbyta tankar med dem.
Många väntar på det.
Ofta tror vi att någon är högfärdig och illvillig -
men jag har märkt att under skalet finns en helt bra typ -
som man kan spela innebandy med och som har ett känsligt hjärta.
Låt oss be att vi kan öppna våra hjärtan inför Gud.
Amen. Tack, Mika Niikko, för samtalet. Välsignelse.
- Tack detsamma.
Samtal
Vi hörde hur vi alla kan påverka vårt samhälle -
och från vår egen plats sprida Guds rike.
Kom också du med och stöd denna programserie.
Stöd TV7! I Finland ring 0600 10070. Samtalet kostar ca. 12 euro.
Stöd Himlen TV7! I Sverige: Korsets stöd, PG 97572-2
Swisha din gåva till 123 677 9300
Tack för ditt stöd!
Översättning: Carl Westermarck Himlen TV7