INTERVJUU
Tere tulemast vaatama "Intervjuud"!
Mu tänaseks külaliseks on
Põlissoomlaste erakonna esindaja Mika Niikko.
Räägime ka sellest,
mis tunne on töötada kristlasena parlamendis?
Tere tulemast Mika! Nii tore, et said tulla.
Suur tänu!
Loodetavasti võin ikka sinatada? - Muidugi.
Oled nüüdseks olnud parlamendis 7 aastat ehk pea kaks hooaega.
Kuidas on su meelest Soome nende aastate jooksul muutunud,
mil oled olnud parlamendi liige?
Usun, et Soome tervikuna pole just ülipalju muutunud.
Küll aga on muutunud poliitiline õhkkond.
Vähemalt parlamendi siseselt.
Seda on näha kasvõi küsitlustes ilmnevatest vastustest,
mille inimesed on andnud.
Parlamendi põhiselt aga on juurde tulnud
noorema põlvkonna otsustajaid,
kelle väärtusmaailm on vägagi liberaalne.
Kas rahumeelsed arutelud
on muutunud ka raskemaks ja agressiivsemaks?
Ei saaks öelda, et agressiivsemaks,
kuid äärmuslike arvamustega puutume parlamend debattides küll
üha enam kokku.
Kui jutt käib seadusandlusest, hoiame oma arutelud küll asjalikena,
kuid parlamendiliikmete puhul on siiski näha
oma vaadete eest võitlemist.
Kuid kõige üldisemas mõttes on meil siiski
hea tööalane läbisaamine.
- Rõõm kuulda.
Sa seisad tugevalt kristlike väärtushinnangute poolt,
samas kui viimaste aastakümnete jooksul
on soomlased üha enam taandunud ristiusust.
Kuidas on siis üldse veel võimalik
hoida ühiskonnas kristlikke väärtushinnanguid pildis?
Seda siis selles rollis, mida sa täidad.
Tegelikult peaks kristlike väärtuste eest seisma
hoopis kogudused ja kirik.
Nemad peaks neid jõuliselt esile tõstma.
Piibellikke printsiipe.
Kuid seda pole juba mitmeid aastaid toimunud.
Vaid vähesed sekkuvad selle-teemalistesse aruteludesse.
Seetõttu ka, kui meid on valimistel valitud
seisma erinevate asjade eest,
siis ilmselgelt hoiame me ka keset poliitikat ja otsuste langetamist
kinni oma väärtushinnangutest.
Mu meelest on tore, et üha enam usklikke võtab seisukoha
kristlike väärtuste ja eetiliste küsimuste suhtes,
samas kui liiga paljud on siiski vait.
Eks see vaikimine ole tingitud ka sellest,
et meedia võtab hoobilt pihtide vahele kõik,
kes julgevad astuda üleüldise võimu ja arvamuste vastu.
Samas väljendad sina alati julgelt ja selgelt kõiki oma seisukohti.
Mis oleks veel mõned moodused, kuidas neid asju edasi viia?
Kuidas väljenduvad kristlikud veendumused
parlamendiliikme otsuste tegemises?
Kas või su enda puhul ja su enda tegemistes.
No eks need väärtused tule ikka esile.
Nagu kasvõi meie viimastes aruteludes ja otsustes
eutanaasia teemal.
Nii et kõik me omavahelised arutelud tuginevad ju ikka
nii me isiklikele väärtustele kui ka faktidele.
Nii tõusevad parlamendi töös ikka kõigi väärtused
ühel või teisel moel esile.
Jah, on neid, kes ütlevad,
et oma usku ja põhimõtteid ei tohiks segada seadusandlusesse,
samas kui igal ühel on siiski oma põhimõtted ja alus,
mille põhiselt nad seda tööd teevad.
Meenub sulle ehk mõni näide mõnest olukorrast,
kus oled saanud ehk tõsta esile Piiblit või vestelnud mõne olulise inimesega?
Millised on sinu jaoks olnud mõned olulisemad hetked?
No mu puhul tuleb neid üsna tihti ette.
Olen jaganud parlamendis Piibleid, kuna teen Giideoni Seltsiga koostööd.
Lisaks koostöö osade meediaüksustega.
Ühtlasi olen kinkinud kõigile väliskülalistele Uue Testamendi
ja hiinlased on olnud eriti agarad seda vastu võtma.
Ja eks parlamendiski saa ühele-teisele jagatud
oma usklikuks saamise lugu.
Seda, kuidas Jeesus tuleb südamesse ja kingib sulle jätkuvat rahu.
See peaks olema täiesti tavaline.
Me ei peaks varjama oma usku,
elades seda välja vaid pühapäeviti kirikus käies.
Seetõttu sooviks väga,
et kristlased oleksid julgemad jagama teistega oma usku
just seal ja selles keskkonnas, kus nad viibivad.
On see siis nii,
et kuna tõelised kristlased on siiski vähemuses,
saavutad sina oma tegude, otsuste ja kõnedega parlamendis
siiski midagi, millest on kasu.
Muidugi saavutan.
Kasvõi näiteks selles samasooliste abielu küsimuses,
mis mõned aastad tagasi laual oli ja mis tuliseid arutelusid põhjustas.
Kui me midagi muudki teha ei saa, siis hoiatada ikka.
Neid aegu on olnud vähe,
kus oleksin Piibliga sekkunud poliitilistesse aruteludesse.
Pigem olen tuginenud ikka faktidele
nagu näiteks sellele, et lapsel on õigus nii emale kui isale.
Kui aga teised parlamendi saadikud on tõstnud esile Piiblit
ja tsiteerinud sealt erinevaid kohti
nagu näiteks 1. Korintlaste 13. ptk.'I armastuse kohta,
püüdes sellega põhjendada homode vahelist abielu,
siis sellistel puhkudel ei saa me muidugi vait olla
ja me peame jõuliselt tõusma selle vastu,
et kogu rahvas ei saaks eksitatud taolise jama kaudu,
mida nii mitmedki saadikud püüavad üldsusele esitada.
Nii et, see on küll hetk, kus tuleb suu lahti teha
ja seista vastu taolistele asjadele.
Juunis ilmus su raamat "Peatamatu",
kus ütled, et sattusid valimistele pooljuhuslikult.
Olite sõbraga loonud ühingu "Tagasi ellu"
ja te sooviks oli tegeleda noorte teemadega,
kuid selle kõige kaudu sai sinust paralmendi valimiste kandidaat.
Näed sa selles Jumala juhtimist
ja oled sa nüüdseks leidnud oma koha selles ülesandes?
Nagu seal raamatuski öeldud,
siis ma panin Jumala ees ikka mitmeid kordi "vilju välja".
St siis palusin Temalt erinevaid märke, et kui üks või teine asi juhtub,
siis on minu asi minna poliitikasse mõju avaldama.
See juhtus 2008. aastal Korsos,
kui meie tolleaegne erakonna juht Timo Soinno
käis linnavolikogu valimiste jaoks inimesi kogumas.
Mul polnud vähimatki tahtmist minna poliitikasse,
nii nagu teistelgi polnud seda soovi.
Tahtsime temaga rääkida hoopis sellest,
kuidas ta saaks aidata kaasa
me ühingu toimimisele ja rahastamisele.
Meile anti otsustamiseks 2 päeva ja Jumal tegi midagi mu südames,
andes mõista, et ka poliitika kaudu saab võimsalt mõju avaldada.
Ütleme nii, et ma olin varasemalt selline inimene,
kellele poliitika ei pakkunud mingit huvi
ja ega ma pea end veel tänagi mingiks poliitikuks.
Sattusin sinna kui juhuslikult,
uskudes samas siiski, et see oli selge Jumala juhtimine.
Sest tänu sellele olen saanud avaldada rohket mõju,
mis on aidanud kaasa me ühingu tegevusele.
Olen saanud aidata inimesi
ja mitmedki üksused toimivad paremini.
Milline siis on see poliitik, kes sa ei ole?
Sest ütlesid, et sa pole mingi poliitik.
Milline see poliitik siis inimesena on?
Mu enda lühinägemus poliitikust on see,
et ta elab ja hingabki vaid poliitikast.
Ma üritan elada mitte ainult poliitikast.
Ma näiteks ei suuda lugeda ajalehti, mis peaks olema mu töö osa,
et teada, mis olukord valitseb ja mis teidpidi liigutakse.
Seal on nii palju negatiivset,
et ma vaatan netist järgi vaid põhiuudised
ja kõike ülejäänut kuulen juba tööl olles.
Poliitiku elu koosneb väga palju argiste asjadega kursis olemisest
ja seisukoha võttudest.
Paljud poliitikikud ja eriti algajad poliitikud
avaldavad arvamust kõige kohta
ja "tulistab" pea kõike pihta, mis liigub.
Kuid see kõik on väga väsitav. Ainuüksi juba kõige jälgimine.
Ma ise saan palju rohkem infot tavalisest argielust
ja ka vaimulikust tegevusest, mida omal ajal sai kõvasti tehtud.
Ütled oma raamatus, et süttid kergesti,
jõudes kiiresti 0'st 100'ni.
Tuleb see poliitikule kasuks või on see pigem raske iseloomujoon?
Kui seda mu naiselt küsida, siis ta ei näeks selles mingit kasu.
Kuid samas saab ka palju korda saadetud,
kui oled millegi osas innukas,
sest siis paned selle sündimise nimel ka kõik mängu.
Nii olen osade asjade osas "löönud kiireid väravaid"
ja eks samas ole sellel ka oma negatiivne pool.
See on teiste jaoks väsitav,
kui hakata liiga kiiresti uusi ideid ellu viima.
Nii et jah, olen oma loomu poolest kergesti innustuv ja süttiv.
Kuid see polegi ainuüksi halb,
aga selles on ka oma hea pool nagu ütlesid.
Nii et, enne, kui parlamenti läksid, lõid sa ühingu "Tagasi ellu".
Põhjus, miks noorte teema on sinu jaoks nii oluline,
on see, et sul endal oli katkine nooruspõlv.
Kui mõelda nüüd sellele,
et tarbisid kord ise noorena narkootikume
ja tegid pisikuritegusid,
siis mis olnuks see kõige olulisem asi, mida oleksid tol ajal vajanud?
Hea küsimus.
Kõge lühem vastus sellele oleks,
et oleksin igatsenud rohkem mõne turvalise täiskasvanu olemasolu.
Kui oleks saanud olla koos mõne sellise täiskasvanuga,
kes oleks tundnud siirast huvi mu vastu
sõltumata mu metsikust käitumisest
ja viinud mind kasvõi lõbustusparki või kinno.
Kui ta oleks pühendanud mulle aega
ja oodanud ka, kuniks avan talle oma südame.
Kuid mu elus polnud selliseid täiskasvanuid.
Nii oli see ka mu mõtteis, kui 2000. aastal selle ühingu lõin,
et aidata sellistel noortel,
kel pole lootust ja täiskasvanute poolset turvatunnet,
pöörduda tagasi ellu.
Eriliselt olen toetanud narkosõltlastest ja vanglast pääsenud
noormehi ja neide.
See töö annab ikka tohutult palju, kui näed,
et inimene saab elus võitu kõige suurematestki probleemidest.
Kui osaled kasvõi aasta või paar nende elus
ja näed, kuidas nad saavad lõplikult vabaks
kuritegelikust elust ja uimastite kasutamisest,
luues oma pere ja saades lapsi.
Ja kuidas nad jõuavad ka kogudusse leides nii Jeesuse kui rahu südamesse
Sellest tasuvamat tööd ei saa ollagi,
sest kui saad veel 10 aastat hiljemgi sõnumi:
"Oled mänginud suurt rolli mu elus, olles mulle kui isa eest!", siis...
Vot selliseid täiskasvanuid me noored vajavadki,
kui neil on raskusi oma elukeskkonnas toimetulekuga.
Rääkides turvalisusest, siis sa mainid oma raamatus ka seda,
et isegi, et te noortena tarbisite narkootikume,
oli te noortekamp kindlana üksteise eest väljas.
Küll aga oled sa öelnud, et seda tunnet "Sõpra ei jäeta hätta!"
pole sa kogenud ei poliitikas ega isegi usklike seas.
Milles siis asi, et me usklikena pole see armastav pere,
kes me tegelikult peaks olema
ja et ustavama sõbra võib leida pigem mujalt.
No see on sama küsimus, miks kristlased ei osale poliitikas?
Sest seal antakse hagu ja jäetakse samuti sõbrad ripakile.
Nagu oma raamatuski ütlesin,
et meid hüljati peale 6-aasta pikkust sõprust
ja me polnud otsekui enam keegi.
Sama probleem esineb teatud moel ka kogudustes.
Me suhted on üsna pinnapealsed.
Me ei näita eriti välja oma valu ja nõrku kohti,
isegi, kui oleme aastakümneid käinud koguduses.
Me ei tea üksteisest suurt palju midagi.
Elades aga Korsos nö tänavanoorte maailmas,
teadsime me üksteise kõige sügavamatestki haavadest,
eksimustest ja probleemidest.
- Just. Te julgesite näidata seda välja.
Me jagasime neist omavahel.
Isegi selliseid asju, mis valmistasid häbi.
See lõi aastate jooksul ühe kindla suhte me vahele
ja me teadsime, et saame üksteisele loota.
Teadsin, et ta ei räägi mu asjadest kellelegi
ja toetab mind, kui tarvis.
Taoline sõprus aga
pole ilma lähedase lävimiseta võimalik.
Ka ilma selleta mitte, kui ei jaga üksteisega oma nõrkusi.
See on tõeliselt hea
ja kõik kristlased peaks sellest kinni haarama,
et me võime olla avatumad.
Oled enam kui korra olnud ka surma suus
ja nii mõnigi su noorpõlve sõber ongi juba surnud.
Kuid vaid vähesed on kogenud seda, mida sa oled.
On need kogemused kuidagi muutnud sind
või mõjutanud su väärtushinnanguid?
Kui näed, kui habras elu on ja kui kergesti see on kaotatav
kas läbi mõne õnnetuse, läbi uimastite vale kasutamise
või läbi vägivaldse olukorra,
mis nii mõnelegi mu sõbrale saatuslikuks sai.
See on selles mõttes tõesti teinud alandlikuks
ja pannud mõtlema, kuidas oma elu õigesti elada.
Samas aga, olles näinud ka elu teist poolt,
kus olen saanud aidata inimesi ja nad on saanud oma elu korda -
peamiselt ka tänu usklikuks saamisele
ning tänu tugivõrgustikule,
siis see aitab mõista paremini elumõtet,
milleks on aidata inimesel leida rahu nii iseenda kui Jumalaga.
Elule annab tähenduse seegi,
kui saame jagada sellest lootusest, mis meil on.
Sa isegi leidsid rahu Jumalaga vaatamata metsikule noorusajale.
Kuid Jumal tõmbas sind tasapisi enda poole,
kuniks palusid lõpuks Jumalat ja ütlesid: "Tee mida iganes!"
Ehk see oli selline tõeline alistumise palve.
Peagi peale seda
võtsid ka ühel vaimulikul teenistusel Jeesuse oma ellu vastu.
Mida su suhe Jumalaga sulle igapäevaselt tähendab?
See on mu jaoks kõige olulisem,
sest tean ja tunnistan, et ilma Jeesuseta poleks ma keegi.
Vaevalt, et ma isegi elus oleksin.
Mõistan, kui armastav Jumal mu taevase Isana on
ja kui kannatlikult Ta on järginud kõiki mu tegemisi-käike
selle 10 aasta jooksul.
Olin 13-aastane, kui mu elu hakkas minema täiega allamäge,
kuid Ta ootas kannatlikult, kuniks olin valmis Talle alistuma.
Nii tänan Teda iga päev Ta rahu eest,
mis on jäänud püsima kõigi nende aastate vältel,
mis olen usklik olnud.
Ma ei kogeks ilma Jumala ja usuta mingit tähendusrikkust elus.
On sul päevas mõni vaikne hetk,
kus palud õnnistust eelolevatele otsustele
või palud sa oma töölaua taga taeva poole?
No see on pigem selline vasastikune suhtlemine Jumalaga
ja ma kuulan ka hommikuti tavaliselt audio Piiblit.
Ühtlasi palvetan nii tööle minnes, kui sealt tulles
ja vastavalt olukordadele.
Meil parlamendis on samuti oma palvegrupid,
kus regulaarselt käin.
Seal on ka eestpalvetajad,
kellega koos saab 2-3 korda kuus 1,5 h jagu palvetada
kõigi tööasjade pärast,
aga ka isiklike asjade pärast, mida saab nendega jagada.
Oma isikliku uskliku abilisega saab palvetada selle eest,
et kõik läheks ikka õiges suunas.
Rääkides nüüd asjadest, mille eest sa oled seisnud.
Oled seisnud tugevalt mehe ja naise vahelise abielu eest.
Kui aga nüüd mõelda sellele, kui näiteks kogudusse tuleb mõni noor
kes väidab omavat tundeid sama sugupoole vastu,
siis kuidas me kristlastena peaks sellesse suhtuma?
Me ei tohi ilmselgelt ühtki inimest hukka mõista
teatud tema tegude või muude asjade tõttu.
Peame olema armastavad nende suhtes
ja püüdma suunata neid õiges suunas.
Tean päris paljusid noori,
kes tunnevad tõmmet samasooliste poole.
See käib ühtpidi puberteedi
ja seksuaalse arengu ning tundeelu juurde,
mis on igati ehe ja siiras.
Nii on väga oluline, kuidas täiskasvanud sellesse suhtuvad
ja kuidas samas neid noori
nende tunnete põhjal edasi liikumast hoiavad.
Tänapäeva ühiskonnas valitseb hoopis vastupidine arusaam,
nii et kui keegi tunnistab mingitestki tunnetest
samasooliste vastu,
tuleb kohe kindlasti "kapist välja tulla"
ja alustada hormonaalraviga.
Viimase osas üritatakse hetkel Soomes
täiega seadust läbi suruda,
et hakkaks kehtima transseksuaale puudutav seadus.
Seda Norra eeskujul,
kus juba 6-aastasele võib teha hormonaalravi,
kui ta tunneb end olevat vales kehas või kui ta vanemad arvavad, et nii on.
Sellised arengud on äärmiselt murettekitavad,
kui me ei oska elutervel moel suhelda selliste inimeste või paaridega
kes selliseid asju tunnevad.
Ja kui kogudused sellega hakkama ei saa,
ei saa sellega keegi hakkama.
Kuna Soomes läks see sooneutraalne abieluseadus läbi,
siis mis on nüüd see järgmine samm?
Kui mõelda me kristlastest vaatajaskonnale,
siis mille pärast nad saaks palvetada
või mis on su "tegemiste nimekirjas" see järgmine oluline asi,
mille eest tahaksid seista?
Ma ise olen muidugi aktiivne laste- ja noortetöö vallas,
tegeledes sellega me ühingu kaudu
ja olles mõjutanud neid asju me ühiskonnas.
Muidugi olen ma mures selle pärast,
et samasoolised paarid saavad peagi hakata adopteerima lapsi.
Hetkel on selleks ootenimekirjas 11 isikut.
Need on muidugi pikad järjekorrad.
Me ühiskond liigub samas suunas, kus Inglismaa ja USA juba on,
et homopaarid lapsendavad rohkem lapsi,
kui heteropaarid.
Lisaks siis veel see transsooliste seaduse muudatus,
mille eest paljud seisavad, et see saaks muudetud.
See aga viib selleni, et lapsi hakatakse harjutama mõttega,
et soolist identiteeti pole olemas.
See areng on tõeliselt murettekitav, nii et on, mille eest palvetada.
Et Jumal hoiaks me rahvast
ega laseks meil muutuda nii pimedaks,
et läheme otse hävingu suunas.
Mitte vaid üksikisikute tasandil, aga kogu ühiskonnana.
On veel üks asi, mille poolest Põlissoomlaste erakond tuntud on.
Kui eelmise küsimuse osas on enamus sinuga ehk ühel meelel,
siis osad võivad olla siiski erimeelt pagulaste teema osas.
Kui meid nüüd vaatab mõni kristlane, kes mõtleb,
kas on ikka õige sulgeda uks sõjapõgenike ees,
siis mida sa sellisele inimesele vastaksid?
Paljud ei tea,
et Põlissoomlased on oma alustelt sotsiaalkristlik partei
ja meil on parlamendis päris palju saadikuid.
Ka on erinevates linnades-valdades
palju meie ridadesse kuuluvaid usklikke.
Meie, kes me usume Jeesusesse
ja teiste mõjutamisse kristlike väärtuste kaudu,
tahame viia kogu seda lugu edasi.
Ja me vajame selleks kõiki kristlasi.
Nii polegi eriti oluline, millisesse erakonda keegi kuulub,
vaid kes sinna erakonda kuulub
ja kui paljud tegutsevad õigete väärtushinnangute nimel.
Sest neid erakondi pole väga palju,
kes seisaksid kristlike teemade ja väärtuste eest.
Mis puutub pagulastesse,
siis mul isiklikult pole sõjapõgenike vastu
kunagi midagi olnud.
Pigem on mulle vastumeelt elatishüvitise pagulased,
keda Aafrikas on sada miljonit ja kes kõik ootavad võimalust
Euroopasse, USA'sse või kuhu iganes mujale pääsemiseks.
Sealt tuleks neid või miljoneid, kui neid vaid vastu võetaks.
Nii ei saa me lubada kontrollimatut Euroopasse ja ka Soome pääsu.
Sest paljud, kes Euroopasse tulevad, ei otsi enam niivõrd turvapaika,
kuivõrd paremat elu.
Ühtpidi ei saa neid ka selles süüdistada,
sest paljudes nendes maades ongi väga raske olukord.
Kuid see, milliseid otsuseid me rahvustasandil langetame,
sõltub meist kui rahvasaadikutest.
Mind vähemalt on valitud seisma Soome rahva heaolu eest
ja seda ka pikemas perspektiivis.
Kuid ma ei usu, et see oleks eales võimalik,
kui me ei tõmba pidureid sellele,
et islam võtaks Soomes maad selliselt nagu praegu Euroopas.
Me ju näeme, milleni see kõik on Rootsis viinud,
rääkimata teistest Euroopa maadest.
Isalmistlik mõju on suurim oht, mida Põlissoomlased näevad,
sest see viib endaga nii kristlikud väärtused
kui inimest tervikuna austavad põhimõtted.
See on see põhjus.
Paljud süüdistavad meid selles, et seisame nii jõuliselt pagulaste vastu
sööbimata tegelikult meie eesmärkide põhisisusse.
Oled öelnud, et ajal, mil veel ise noor olid,
oleksid sa vajanud mõnda turvalist täiskasvanut,
kes oleks olnud olemas su jaoks ja kuulanud sind.
Kui mõtled nüüd nende noorte peale, keda tahad aidata,
siis kuidas saaksid ajada nende asju selliselt,
et saaksidki reaalselt pakkuda neile seda turvalise täiskasvanu tuge,
mida ise omal ajal vajasid.
Parlamendi liikmena,
aga ka osade teiste üksuste liikme- ja juhina - sh valitsuses,
on meil üsna palju võimu.
Nii olen aidanud leida toetust erinevatele kristlikele üksustele,
kes tegelevad laste ja noorte aitamisega.
Nii et, kui parlamendiliige tahab teha sellisel moel head,
on see igati võimalik.
Teine võimalus aga on seadusandluse kaudu.
Olles ise olnud paar aastat valitsuses, sain mõjutada päris mitmeidki seadusi
Nii et, meil on mõju nii kogukondade kui riigi tasandil,
kui vaid endal on huvi nende asjade vastu.
Samas nõuab see pikaajalist pühendumist,
sest lühikese ajaga ei saavuta just suuri võite.
Kui meid oleks rohkem -
olgu siis kristlasi
või õigete väärtushinnangutega inimesi,
siis kui me täidaks need kohad, kuhu Jumal on kedagi meist kutsunud,
näeksime paljusid asju paremuse poole muutumas.
Kui vaatad Soomet oma vaatenurgast,
siis kuhu suunas on Soome teel?
Näed sa ka mingeid märke ärkamisest?
Hea küsimus.
Kuna ma pole prohvet,
ei oska ma selles osas midagi konkreetset öelda.
Küll aga näen ma rohkem lootust, kui hävingut.
Ja isegi, et üleüldine suund loob avaliku meedia kaudu teise pildi,
usun siiski, et meil on lootust.
Ja see lootus lähtub eelkõige sellest,
et Soomes on nii palju palvetavaid kogudusi ja usklikke.
Tänu võitlusele abieluseaduse ümber, mis kestis aastaid,
sündis Soomes sadu palvegruppe,
kus palvetatakse iga päev või nädal soomlaste otsuste ja tuleviku eest.
Nii usun ka, et seni, kuni kogudus ja kristlased palvetavad,
siis Jumal ka tegutseb.
Ma üldse ei kahtlegi,
et Jumal tahab tuua ärkamise Soome rahva üle.
Sest oma olemuselt on siiski tegu alandliku rahvaga.
Vähemalt nende näol,
kes paluvad Jumala armu me kõigi üle.
Seetõttu usungi, et kui kogudus jätkab palvetamist,
tuleb ka ärkamine.
Me peame vaid olema valmis selleks!
Sina ja mina, kes me oleme usklikud,
et tunda ära, milline on meie osa selles loos
ja kuidas me saame aidata inimestel jõuda Jeesuse juurde.
Näen seda endagi töös,
kuidas mitmed mu sõbrad ja kolleegid on ärkamas.
Kuidas selleks siis valmistuda?
Ütlesid, et peame olema valmis selleks.
Peame end ühtpidi kui üles õhutama
ja olema julged avama suu, kui see hetk on käes.
Peame küsima inimestelt: "Kas ma võin palvetada su eest?"
või: "Kas võiksime rääkida neil teemadel?"
Paljud ootavad seda.
Välise kesta all,
kus peame ehk kedagi täiesti õelaks ja pahatahtlikuks...
Mulle on sageli mõne saadiku kohta öeldud:
"Ta on tegelikult täitsa tore vend! Oleme teinud temaga seda ja toda."
Neil inimestel on tundlik süda nagu meil teistelgi,
mistõttu palugem siis Jumala ees,
et jõuaksime nende südamete kõige sügavamate soppideni.
Aamen.
Suur tänu Mika Niikko selle intervjuu eest
ja ole õnnistatud!
Tänan ja sama sullegi!
Kuulsime äsja, kuidas igaüks meist saab avaldada mõju ühiskonnas
ja viia edasi Jumalariiki just seal, kus oleme.
Soovides toetada TV7 tööd, võid helistada 900 1770 (hind 10)
või teha pangaülekande, leides me andmed www.tv7.ee Aitäh!
Tõlge: Anne-Ly Raukas