Tervetuloa ohjelman pariin! Tänään vieraanamme on tohtori John Thomas.
Hänen piti hylätä lapsuuden unelmansa, taiteilijan ammatin.
Jumala veti häntä lähemmäs hänen kipunsa kautta -
ja antoi hänelle sitten uuden tulevaisuuden.
Tervetuloa TV7:lle ja ohjelmaan, tri Thomas.
Kiva, että pääsit tulemaan.
Oletko nyt ensikertaa Suomessa? - Olen. Suomessa ja Euroopassa.
Kerroit, että pidät eri kulttuureista ja uusien ihmisten tapaamisesta.
Tahtoisinkin kysyä, oletko huomannut jotain hauskaa tai erikoista -
suomalaisesta kulttuurista. Olisi kiva kuulla.
Kieli on hyvin erilainen.
Se on täysin uusi minulle.
Olen tottunut intialaisiin kieliin ja englannin kieleen.
Suomen kieli on hyvin erilainen, etenkin se, miten äännätte r-kirjaimen.
Totta. Meillä on vahva r-äänne.
Vedät 40-päiväisiä intensiivikursseja uusille lähetystyöntekijöille -
Pohjois-Intiassa.
Minne lähetätte heidät, kun he valmistuvat kurssilta?
40 päivää kestävät monikulttuurisuusopintomme -
on kohdistettu jo lähetyskokemusta omaaville.
He eivät ole uusia uskovia. Heillä on jo jonkinlaista kokemusta.
Osa on pastorien lapsia.
He ovat käyneet raamattukoulun. Tuntevat Raamatun.
He tulevat 40 päiväksi intensiiviseen koulutukseen.
Kaikki opettajat ovat tosi kokeneita. Ovat istuttaneet monia seurakuntia -
tai toimivat aktiivisesti lähetystyössä.
Opiskelijat saavat käytännön opetusta. Painopisteenä on se, -
että he lähtevät tavoittamattomien kansojen pariin.
Toinen painopiste on läntinen Aasia, jossa asuu paljon muslimeja.
Kerroit, että heillä on jo kokemusta palvelemisesta.
Mikä on koulutuksen tarkoitus? Miksi se on tärkeää?
Koulutus on tärkeää, -
koska monet raamattukouluista valmistuneet ― en tiedä, miten täällä ―
tuntevat kyllä hyvin Raamatun ja teorian.
Mutta monesti he eivät ole saaneet juurikaan käytännön kokemusta.
Ymmärtääkseni monet raamattukoulut eivät tätä nykyä edes tarjoa -
käytännön evankeliointiharjoittelua, sillä se aiheuttaa jännitteitä.
He haluavat välttää ongelmia.
Siispä he välttelevät evankelioinnin harjoittelemista käytännössä.
Mutta Jeesushan toimi niin, että Hän ensin opetti -
ja otti sitten opetuslapset mukaan palvelemaan, oppimaan tekemällä.
Kurssimme on käytännönläheinen. Opiskelijat evankelioivat joka päivä.
40 päivän jälkeen he ymmärtävät, ettei se ole vaikeaa.
Siitä pitäisi tulla kuin elämäntapa.
Kehotamme heitä kertomaan evankeliumi kahdelle ihmiselle -
joka päivä, niin kuin Jumala johtaa.
Emme vaadi kertomaan vaikkapa kymmenelle ihmiselle.
Vain kahdelle ihmiselle.
Siitä tulee heille elämäntapa. Se ei ole mitään kovin vaikeaa.
Näytämme, ettei se ole vaikeaa. Sitä voi jatkaa koko loppuelämän.
Mikä on syynä siihen, etteivät ihmiset halua lähteä kaduille?
Lähetätte opiskelijanne kaduille ja kyliin puhumaan ihmisille.
Kun miettii kaikenlaisia kulttuureja, vaikkapa Euroopassa ja Intiassa -
ja kaikkialla maailmassa, kristittyjen on joskus vaikeaa -
lähteä ulos juttelemaan ihmisten kanssa. Millaisia esteitä meillä on?
Olen tehnyt tätä itsekin uskoontuloni jälkeen.
Minusta oli luonnollista kertoa kaikille, mitä olin löytänyt.
Vaikka perheeni oli katolinen, henkilö- kohtainen usko oli minulle uutta.
Tahdoin kertoa kaikille löydöstäni. Löysin ilon. En tiennyt, mitä se oli, -
mutta kerroin kaikille, mitä olin löytänyt. Minulle se oli luonnollista.
Monesti ihmiset ajattelevat liikaa, -
mitä toinen ajattelee tai miten hän reagoi.
Torjuuko hän minut, jos asiani ei kiinnostakaan häntä?
Ei halua tulla torjutuksi. - Kukaan ei halua.
Siksi ihmiset ovat mieluummin puhumatta Kristuksesta.
Olen huomannut, että monet saattavat puhua Jumalasta -
mutta eivät mainitse Jeesusta. Jos mainitsee sen, tulee usein ongelmia.
Jeesus sanoi, että ilman Häntä emme voi tehdä mitään.
Tapaan sanoa, että ellei Jeesusta mainittu eikä Hänestä kerrottu, -
ei sanottu mitään, sillä Jeesus on kaikki.
Totta. Siirrytäänpä seuraavaksi siihen, mitä Hän on tehnyt elämässäsi.
Aloitetaan lapsuudestasi.
Sinulla oli lapsena unelma. Halusit taiteilijaksi.
Mikä sinua innosti taiteessa?
Se oli minulle luonnollista. Olin taiteellisesti lahjakas.
Olin hyvä piirtämään.
Taitoni kehittyivät koulussa.
Olin lopulta kouluni paras.
Sitten olin piirikuntani paras.
Aloin käydä kilpailuissa piirikunta- ja osavaltiotasolla.
Koulussani oli nimeäni kantava palkinto.
Itse asiassa unelmoin muusikon ammatista.
Ihailin muusikkoja ja kitaransoittajia yhtyeissä.
Ihmiset ihailivat heitä. Kaipasin itsekin huomiota.
Unelmani oli tulla samanlaisiksi kuin he.
Halusit olla joku, joka huomataan. - Muusikko.
Mutta isälläsi oli toinen suunnitelma.
Isälläni oli varaa lähettää meidät kouluun.
Luonnollisesti vanhemmat haluavat parasta lapsilleen.
Meitä oli kaksi poikaa ja yksi tyttö.
Isäni halusi, että molemmista pojista tulee lääkäreitä.
Ajattelin, että itse en haluaisi käyttää opiskeluun niin monta vuotta.
Mutta isäni oli jo päättänyt asian.
Teit niin kuin isäsi käski, -
mutta koska et pystynyt käyttämään Jumalalta saamiasi lahjoja, -
masennuit ja aloit luovuttaa opintojesi aikana.
Millaista elämäsi oli, kun mielesi oli maassa ja halusit luovuttaa?
Koulussa ja collegessa ennen lääketieteellisiä opintoja -
pidin itseäni tosi lahjakkaana. Haaveilin arkkitehdin työstä.
Se tuntui minusta luonnolliselta, eikä olisi tarvinnut päntätä kirjoja.
Olin hyvä piirtämään ja muuta. Siksi minua kiinnosti arkkitehdin ura.
Lääketieteellinen on täysin eri maailma. Pitää lukea paljon.
En oikein pitänyt pänttäämisestä.
Kirjoja oli paljon, ja ne olivat paksuja.
Näin kirjat ja ajattelin: "Miten ihmeessä selviän tästä?
En halua opiskella näin paljon."
Yhdenkin kurssin läpäistäkseen piti lukea seitsemän kirjaa.
Minusta tuntui, että olin vankilassa enkä päässyt pois.
On tosi kurjaa, jos tuntuu siltä.
Sellaisessa tilanteessa ei ole ollenkaan hyvä olla.
Sanoit, että luovutit ja aloit -
tavata ihmisiä, jotka eivät oikeastaan piitanneet elämästään.
Olin koko ikäni ollut iloinen ihminen.
En ollut masentunut.
Opintoni lakkasivat kiinnostamasta minua, -
lähinnä opiskelutyylin takia.
Halusin nauttia elämästä. Se ei muuttunut miksikään.
Päätin ottaa selvää, miten maailman ihmiset nauttivat elämästä -
ja pitävät hauskaa. Ystävystyin kaikenlaisten ihmisten kanssa -
ja kokeilin niitä asioita. Sitä mitä maailma tarjoaa.
Lopuksi sinulle tuli itsetuhoisia ajatuksia.
Elämäntilanteesi ahdisti sinua niin.
Sitten tapasit erään henkilön.
Hänen nimensä oli Jim. Hän oli opiskelukaverisi.
Hänessä oli jotain erityistä.
Ajattelit siihen aikaan, että yksin Jumala voi auttaa sinua.
Kävit tapaamassa Jimiä hänen seura- kunnassaan. Mitä siellä tapahtui?
Olin siihen aikaan lääketieteellisessä vaikeassa tilanteessa.
Hostellissamme oli eräs henkilö.
Kutsuimme sitä hostelliksi. Se oli opiskelija-asuntola.
Hän oli opinnoissa meitä edellä.
Olin kuullut hänestä, että hän oli erilainen.
Hänestä kerrottiin, että hän on rikas. Hän eli kuitenkin vaatimattomasti.
Hän ei leveillyt eikä toiminut rikkaan tavoin.
Ystäväni olivat hänen huonetovereitaan.
Hän oli ystäviäni ja minua edellä opinnoissa.
Ystäväni pelasivat korttia ja tekivät muuta, mitä ihmiset nyt tekevät.
Jim oli toisella puolella huonetta.
Hän rukoili polvillaan.
En voinut kuvitella sitä. Samaan aikaan kun muut tekivät mitä tekivät, -
hän rukoili polvillaan samassa huoneessa.
Yhteen aikaan ystäväni joivat.
Hyvä ystäväni kertoi myöhemmin, -
että kerran hän oli juotuaan oksentanut lattialle.
Kaikki oli oksennuksessa.
Jim tuli ja siivosi oksennuksen.
Mietin sitä, että hän oli meitä edellä ja silti hän siivosi lattian.
Hän tuntui täysin erilaiselta.
Oli viimeinen opiskeluvuoteni. Luin lääketieteen kirjojani.
Ajattelin, että elämästäni oli mennyt osa hukkaan.
Minun olisi pitänyt nauttia elämästä.
Ajattelin: "Kaikki nauttivat elämästä. Minä vain luen.
Kirjasto ei ole elämäni."
Ajattelin, että tarvitsen apua.
Mietin, että vanhempani eivät voi auttaa minua, -
eivät myöskään ystäväni. Ystäväni ja vanhempani eivät voi auttaa.
Ajattelin, että yksin Jumala voi auttaa. Me kaikki tiedämme, että on Jumala.
Minulla ei ollut henkilökohtaista yhteyttä Häneen -
enkä ollut lukenut Raamattua mutta päätin mennä seurakuntaan.
Oli sunnuntaiaamu. Olin ajelemassa mopollani.
Yhtäkkiä muistin Jimin. Päätin mennä sinne, missä hän kävi.
Seurakunnassa puhuja puhui juuri siitä, mitä sydämessäni oli meneillään.
Olin ahdistunut. Mietin itsemurhaa. Puhuja sanoi: -
"Eräs mies täällä pohtii itsemurhaa. Kenenkään täällä ei saisi miettiä sitä.
Vain Jumalalla, elämän antajalla, on oikeus ottaa elämä pois."
Muistan hänen sanansa yhä tarkalleen.
Ihmettelin, mistä hän tietää, miltä minusta sisimmässäni tuntuu.
Hän ei tuntenut minua. Minä en tuntenut muita kuin Jimin.
Oivalsin, ettei puhuja tunne minua, mutta Jumala tuntee.
Ja Jumala osoitti minulle sillä hetkellä, -
että Hän on ensinnäkin Jumala. Lisäksi Hän tuntee minut ja sinut -
ja välittää meistä.
Se oli sinulle käännekohta.
Sen jälkeen vietit paljon aikaa lukien Raamattua.
Aloitit Jobin kirjasta.
Mitä tapahtui niinä hetkinä, jolloin olit yksin Jumalan kanssa?
Kerroin siitä kokemuksesta, että sydämessäni oli meneillään jotain, -
mistä en ollut kertonut kenellekään, ja kukaan ei tuntenut minua siellä.
Silloin Jumala osoitti minulle, että Hän välittää minusta.
Menin sinne uudelleen Raamattu mukanani.
Olin aiemmin kertonut ystävälle, että olin aloittanut huonoja tapoja.
Yksi ystäväni oli kokenut samaa. Tapasimme poltella yhdessä.
Ystäväni sanoi: "Tuhlaat paljon rahaa. Mikset osta Raamattua?
Se maksaa vain 80 rupiaa." Alle yhden dollarin tai euron.
Ostin sitten Raamatun, mutten koskaan lukenut sitä.
Ystäväni tapasivat ihmetellä, miksi minulla oli Raamattu.
Ostin Raamatun siis ystäväni kehotuksesta.
Sen jälkeen kun kohtasin Jumalan seurakunnan pienryhmässä, -
menin huoneeseeni ja aloin lukea Raamattua.
Aloitin Jobin kirjasta.
Kukaan ei aloita lukemaan Raamattua Jobin kirjasta.
Luin Jobin kirjaa ja näin, että hän esitti paljon kysymyksiä.
Minulla oli mielessäni paljon kysymyksiä, ja esitin niitä.
Näin, että Jobkin teki niin.
Luin kirjaa tosi kiinnostuneena.
Myöhemmin luin muitakin osia.
Jobin kirjaa lukiessani näin, miten Jumala vastasi Jobille.
Sitten luin osia, joissa Jeesus puhui evankeliumista.
Tapaan sanoa näin. Ajatellaan, että on jokin vaikea tilanne.
Oli ihmisiä, jotka rakastavat minua. Vanhemmat, äiti.
Ihmisinä me rakastamme toisiamme.
Rakkaus on hyvä asia. Jeesuskin käski rakastaa.
Mutta äitini tai vanhempieni rakkaus oli voimaton tietyn ajan jälkeen.
He eivät voineet tehdä asioita puolestani. He rakastavat, -
ja äiti ehkä itkikin vuokseni, mutta hän ei voinut tehdä muuta.
Mutta löysin Jeesuksen. Hän osoitti rakastavansa minua.
Lisäksi Hän on voimakas.
Raamattu sanoo, että Hänelle kaikki on mahdollista. Uskon sen.
Sen opit niinä hetkinä.
Kutsuiko Jumala sinut silloin myös työhön valtakuntaansa?
Vai milloin Hän kutsui? Milloin koit, että tämä on uusi kutsusi?
Kerroin, että olin taiteilija.
Olin siinä lahjakas. Halusin arkkitehdiksi.
Olin unelmoinut muusikon ammatista. Nyt olin opiskelemassa lääkäriksi.
En ollut varma siitä, mitä halusin tehdä.
En ollut varma. Minulle sanottiin, että edessäni on hieno elämä, -
mutten tiennyt, mitä halusin.
Silloin kohtasin Jeesuksen ja löysin Raamatun.
Olin menettänyt osan identiteetistä, joka minulla oli ollut koulussa.
Kukaan ei tiennyt, kuka olen. Koulussa olin ollut tosi tunnettu.
Lääketieteellisessä oli uudet ympyrät. Kukaan ei tuntenut minua.
Totta kai halusin vanhan identiteetin takaisin.
Uskoin, että olin tosi lahjakas -
ja että voin yhä tulla joksikin.
Lääketieteen opinnot olivat loppusuoralla.
Ajattelin, että pian voisin tehdä mitä oikeasti haluan elämässäni.
Se oli kamppailuni. Olin jumissa opinnoissa. Nyt ne olisivat pian ohi, -
ja voisin tehdä, mitä oikeasti haluan. Silloin Jumala pysäytti minut.
Se ei ollut korvin kuultava ääni vaan sisäinen ääni.
Hän sanoi: "Ajatuksissasi ei ole järkeä. Etsit identiteettiä.
Katso kaikkea, mitä minä olen tehnyt."
Aloin katsella ympärilleni.
Ajattelin, miten mahtava on Hän, joka on luonut kaiken tämän.
Aloin katsella ympärilleni ja nähdä Jumalan suuruuden.
Ymmärsin, ettei ole kyse minusta eikä siitä, että teen itseni suureksi, -
vaan, että osoitan ihmisille Hänen suuruuttaan.
Kun tulin Herran luo ja aloin lukea Raamattua, -
hankin kristillistä musiikkia.
Opin tuntemaan erään raamatunjakeen.
"Kerro kansoille, mitä Jumala on tehnyt sinulle."
Ajattelin myös kaikkia ystäviäni ja ihmisiä ympärilläni.
Olin tehnyt kaikkea sitä, mitä ihmiset tekevät nauttiakseen elämästä.
Olin kokeillut kaikkea, mitä maailma tarjoaa.
Ajattelin, että ihmiset etsivät hauskanpitoa ja nautintoa.
Ne neljä kuukautta olin lukenut viimeisen opiskeluvuoden kirjoja -
ja Raamattua. Vietin kaiket ajat huoneessani ja kirjastossa.
En pitänyt kirjastosta tai lukemisesta. Luin lääketieteen kirjoja ja Raamattua.
Mutta se oli elämäni parasta aikaa. - Koska olit Jumalan kanssa.
Niin. En täysin ymmärtänyt sitä, muuta kuin että se oli mahtavaa.
Luovuin pahoista tavoistani ja vanhoista ystävistäni.
Oli vain Raamattu. Nyt tiedän, että Pyhä Henki asui minussa.
Halusin kertoa kaikille, mitä olin löytänyt.
En ajatellut tekeväni palvelutyötä tai evankelioivani.
Halusin kertoa löytäneeni sen, mitä me kaikki etsimme. Niin se alkoi.
Sen jälkeen aloit opettaa ja kouluttaa ihmisiä tekemään samaa, -
mitä itse olit tehnyt. Olit kertonut evankeliumia ja aloit kouluttaa muita.
Aloitit vaatimattomasti yhdestä henkilöstä.
Hän oli 22-vuotias nuori mies. Siitä tehtävä kasvoi.
Eräs asia, joka sinun piti oppia elämässäsi, oli uskossa vaeltaminen.
Voitko kertoa siitä esimerkin?
Suoritin loppuun lääketieteen opintoni -
ja aloitin työt lähetyssairaaloissa.
Niissä palkka on hyvin pieni.
Rahani loppuivat ennen kuun vaihdetta.
Piti pärjätä viimeinen viikko ilman rahaa.
Minulla on paljon ystäviä. Tapasin pyytää heiltä lainaa -
ja maksaa takaisin seuraavasta palkasta.
Tiesin, ettei se ei ollut hyvä asia.
Raamatussa sanotaan, ettei ole hyvä lainata rahaa.
Minun oli määrä mennä suorittamaan eräs kuukauden mittainen kurssi -
naapurimaassa Nepalissa.
Tarvitsin sitä varten rahaa säästöön.
Äiti sanoi: "Jos olet mies, sinun pitäisi käyttää omaa rahaasi."
Ajattelin, että selvä. Otin sen haasteena.
Lisäksi tiesin, että Jumala oli kanssani.
Olin kuullut ihmisistä, joilla ei ollut mitään, -
mutta Jumala piti heistä huolen.
Lähdin Nepaliin mukanani ne rahat, jotka minulla oli.
Vietin Nepalissa kuukauden. Suoritin lopputentin.
Jos olisin ollut siellä vielä yhdenkin päivän, rahani olisivat loppuneet.
Varasin lipun, jotta pääsisin Nepalista kotiin Intiaan.
Menin majapaikkaani. Siellä sanottiin, että minulle oli soitettu.
Ihmettelin sitä, sillä en tuntenut sieltä ketään.
Soittaja oli henkilö, jonka olin tavannut lyhyesti Nepalissa.
Hän pyysi minua kotiinsa yöksi. Olin lähdössä kotiin seuraavana päivänä.
Menin hänen luokseen. Hän kyseli elämästäni ja uskoontulostani.
Kerroin todistukseni. Olin silloin jo lääkäri.
Hän ei odottanut, ettei lääkärillä olisi rahaa.
Hän kysyi: "Onko sinulla rahaa?"
Perheemme ei ollut köyhä. Isälläni oli rahaa.
En ollut tottunut sanomaan, ettei ole rahaa. Sanoin: "On minulla rahaa".
Hän sanoi: "Selvä."
Ajattelin, että hän oli kysynyt asiaa.
Olin sanonut, että rahaa on, mikä ei ollut totta.
Ajattelin, että olin pilannut mahdolli- suuteni. Olisi pitänyt myöntää asia.
Seuraavana aamuna mies sanoi, että hänen poikansa vie minut bussille.
Luulin pilanneeni mahdollisuuteni saada häneltä rahaa.
Hän tuli alakertaan ja otti taskustaan kirjekuoren.
Hän laittoi sen taskuuni ja sanoi: "Älä sano: 'ei'. Tämä on Jumalalta."
Silloin koin todella, -
että Jumala toimii, kun kulkee uskossa ja luottaa Häneen.
Se oli hyvä esimerkki.
Aloit vaeltaa uskossa sen kokemuksen mukaisesti.
Koulustanne on lähtenyt monia työntekijöitä lähetystyöhön -
Intian sisällä ja muslimimaihin.
Voitko kertoa jonkin esimerkin, mitä Jumala on tehnyt heidän kauttaan?
Miten Hän on koskettanut koulun ympäristöä -
tai ihmisiä, joita nämä lähetystyöntekijät ovat palvelleet?
Kerron esimerkkinä yhdestä oppilaastamme.
Hän oli naimisissa. Tavallisesti emme ota naimisissa olevia. Hänet otimme.
Hän tuli kouluumme ja suoritti kurssimme.
Rohkaisemme oppilaita tekemään yhteistyötä opettajien kanssa.
Valtaosa opettajista on lähettejä ja seurakunnan istuttajia.
Yksi opettajamme ja tämä mies alkoivat tehdä yhteistyötä.
Opetamme oppilaita luottamaan Jumalaan ja menemään eteenpäin.
Opettaja oli seurakunnan istuttaja.
Hänellä oli näky istuttaa seurakuntia tavoittamattomille seuduille.
He valitsivat yhden paikkakunnan Pohjois-Intiasta Rajasthanista, -
jossa on vain vähän seurakuntia. Se on Luoteis-Intiassa.
He alkoivat tehdä työtä siellä yhdessä palvellen ihmisiä.
He perustivat alueen ensimmäisen seurakunnan keskelle sitä paikkaa.
He ovat moninkertaistuneet ja perustaneet useita kotiseurakuntia.
Eräs toinen opiskelijamme lähti ulkomaille -
erääseen muslimimaahan.
Hän on ollut siellä nyt yli vuoden.
Hän on alkanut opiskella kieltä. Johtaa seurakuntaa siellä.
Hän tekee siellä myös evankelioivaa työtä.
Mahtavaa. Ihmiset, jotka eivät ole ikinä kuulleet Jeesuksesta, -
kuulevat Hänestä ensikertaa ja tutustuvat Häneen henkilökohtaisesti.
Nyt ohjelman lopuksi voit rukoilla katsojien puolesta.
Jos sinulla on jokin sana tai jos haluat siunata heitä, voit katsoa kameraan -
ja rukoilla katsojiemme puolesta.
On suuri siunaus puhua teille kaikille. Kiitos, että kuuntelitte meitä.
Olen nyt ensimmäistä kertaa Euroopassa.
Jumala on tekemässä monia asioita tällä hetkellä.
Emme edes tiedä kaikkea.
Mutta voi nähdä, että Eurooppaan tulee paljon ihmisiä eri maista.
Heitä tulee eri puolilta maailmaa.
He etsivät elämää. Oikeasti he tarvitsevat Jeesusta.
Uskon, että Jumala odottaa meiltä jotain.
Tiedämme, että Jeesus palaa takaisin eräänä päivänä.
Raamattu sanoo, että Hän tulee mukanaan palkkiot.
Meillä on täällä jokin tarkoitus. Emme vain odota Jeesuksen paluuta.
Meillä on tehtävää siihen asti.
Uskon, että ainoa tarkoitus, miksi olemme täällä, -
on tuoda monia ihmisiä Jumalan valtakuntaan.
2. Piet. 3:9:ssä sanotaan, -
ettei Hän viivytä tuloaan, vaan haluaa, että monet tulevat parannukseen.
Uudessa testamentissa me kaikki olemme pappeja.
Tunnemme Jeesuksen. Tiedämme, että ilman Häntä meillä ei ole toivoa.
Kaikkien velvollisuus on kertoa muille Jeesuksesta: naapureille, -
ihmisille, joita tapaa kadulla tai kaupoissa.
Kaikkialla on ihmisiä, jotka ovat eksyksissä eivätkä tunne Jeesusta.
Se on meidän velvollisuutemme, jotta he voivat tulla Jumalan valtakuntaan.
Jumala sinua siunatkoon ja käyttäköön tuodakseen muita sisälle.
Jeesuksen nimessä, aamen. - Aamen. Kiitos, tri John Thomas, -
että olit vieraanamme. Siunausta työhösi. - Kiitos.
Suomennos: Marianne Tenetz