Tervetuloa ohjelman pariin! Tänään tapaamme Suleman Manzoorin.
Hän matkustaa muslimimaailmassa jakamassa ilosanomaa Kristuksesta.
Tervetuloa, pastori Suleman Manzoor. - Kiitos.
Kiva saada sinut tänne. - Kiva olla kanssasi TV7:llä.
On siunaus tulla taas Helsinkiin. - Olet siis käynyt täällä aiemminkin.
Muutaman kerran. Joskus vain pysähtynyt.
Hyvä kuulla. Voisitko ihan aluksi kertoa jostain muslimista, -
jota Jumala on koskettanut? Heitä on varmasti paljon.
Muistan erityisesti yhden.
Kokoukseen tuotiin musliminainen, joka oli ollut pyörätuolissa 14 vuotta.
Hän kuului belutšikansaan Pakistanissa.
Se oli ihmeellistä. Kukaan ei rukoillut hänen puolestaan.
Hän tuli kokoukseen. Jumalan kirkkaus kosketti häntä, -
ja hän alkoi kävellä. Se oli hämmästyttävä kokemus.
Nainen kertoi meille, että hän oli istunut pyörätuolissa 14 vuotta.
Se oli minulle erityinen kokemus.
Näin, mitä Jumala voi tehdä läsnäolossaan.
Odottiko hän kokevansa ihmeen? - Odotti.
Se on monien muslimien ainoa toivo.
Niin muslimit voi saada uskomaan, kun he näkevät Jumalan voiman.
Monet yrittävät väitellä muslimien kanssa.
Kun Jumalan voima virtaa kauttamme, se on todistuksemme.
Se on voimakkain työkalumme.
Usein sanomme kokouksissa: "Ilmainen taivaallinen paraneminen".
Ihmisiä tulee. Monet muslimit saavat kosketuksen.
Ihmiset soittavat tv-ohjelmaamme. Soittajista valtaosa on muslimeja.
He pyytävät rukousta. Rukouksessa on voima. Jumala voi tehdä ihmeitä, -
jos annamme Herran toimia ja siirrymme itse syrjään.
Mitä tapahtui? Tuliko naisesta kristitty? - Hän tuli uskoon.
Ihmiset näkevät, miten heidän elämänsä täyttyy rauhalla.
Stressi, huoli ja pelko lähtevät pois.
Jeesus on Rauhanruhtinas.
Kun he kohtaavat Hänet, he muuttuvat. Aivan kuin Raamatussa.
On mahtavaa nähdä se.
Nainen on nyt uskova ja vahva rukoussoturi monien puolesta.
Hienoa. Sen lisäksi että autatte heitä kohtaamaan Jumalan voiman, -
mitä muita tapoja on tavoittaa muslimit Kristukselle?
Mitä sanomaa he tarvitsevat meiltä?
Muistat varmasti, miten väkijoukot seurasivat Jeesusta.
Yksi lempikertomuksiani on se, -
kun Jeesus katsoi ja näki suuren väkijoukon tulevan Hänen luokseen.
Hän näki, että ihmisten oli nälkä.
Hän sanoi opetuslapsille: "Antakaa heille jotain syötävää."
He ajattelivat olosuhteita, miten rajoitetut ne ovat.
Mutta Herralla oli jo mielessä, mitä Hän tekisi.
Jumala uskoakseni tahtoo, että näemme ihmisten tarpeet.
Olemme tehneet työtä Afganistanissa. Palasin juuri Somaliasta.
Somalia oli suuren katastrofin partaalla. Ei satanut moneen vuoteen.
Rukoilimme. Rukoilin: "Herra, minulla ei ole mitään, -
mutta tahdon ruokkia ihmisiä."
Herra teki mahtavan ihmeen -
kaksitoista minuuttia sen rukouksen jälkeen.
Mitä tapahtui? - Astuin alas lavalta, kun puolestani oli rukoiltu.
Olin lähdössä Somaliaan. Rukoilin: "Haluan viedä ihmisille jotain."
Eräs pastori nousi. Olimme konferenssissa Turkissa.
Konferenssi on joka vuosi. Tuomme sinne arabi- ja juutalaisjohtajia.
Kun tulin lavalta, luokseni tuli tämä pastori, joka tekee arabityötä.
Hän on Etiopiasta. Hän sanoi: -
"Herra kehotti minua mukaasi. Voimmeko puhua ulkopuolella?"
Istuimme alas juttelemaan. Tämä tapahtui siis 12 minuutin aikana.
Siinä istuessamme eräs toinen pastori oli käynyt vessassa. Hän tuli sieltä.
"Näin, kun sinua siunattiin Somalian- matkalle. Eräs henkilö voisi auttaa."
Somalian tilanne oli silloin uutisissa. Ihmisiä ja eläimiä kuoli suuret määrät.
Minua pyydettiin johtamaan lähetysmatkaa.
Pastori ehdotti, että soitamme tällä henkilölle.
Teimme niin. Kerroin hänelle näystäni.
Hän sanoi, että Jumala kosketti häntä puhuessani. En ollut tavannut häntä.
Hän sanoi ostavansa meille ruokaa kolmella miljoonalla dollarilla.
Ihmiset kysyvät minulta ihmeistä.
Vastaan: "Täytyy vain olla valmis antamaan elämä ja luottaa Jumalaan."
Joskus anomme rahaa ja teemme kaikenlaista työtä.
Pitää vain luottaa Jumalaan eikä pelätä astua siihen, -
mitä Jumala haluaa meidän tekevän. Hänellä on jo suunnitelma.
Jeesus sanoi opetuslapsille: "Antakaa te heille ruokaa."
Meidän täytyy nähdä tarve.
Joskus keskitymme liikaa muihin asioihin.
Tulee osoittaa Kristuksen rakkautta. Silloin Jumala tekee ihmeitä.
Näen sitä jatkuvasti. Pakistanissakin rakennan nyt neljänsiä tiloja, -
ilman rahaa. Olen aloittanut kaikki projektit niin, Jumalan näyllä.
Jeesus sanoi: "Te tehkää jotain." Opetuslapset alkoivat ajatella -
rajallisia resurssejaan. "Meillä on vain 200 denaaria. Ei se riitä."
Me katsomme aina itseämme. Valtakunnassa kyse ei ole meistä.
Kyse on Hänestä.
Mitä ja miten Hän haluaa meidän tekevän.
Kertomus pojan eväistä on kiintoisa. Lapset luottavat helposti.
Pojalla oli äidin antamat viisi leipää ja kaksi kalaa.
Siinä kaikki. Mutta hän päätti antaa ne Jeesuksen käsiin.
Kun annamme Hänen käsiinsä kaiken, mitä ja keitä olemme, -
persoonamme, tunteemme ja pelkomme, Hän tekee ihmeitä.
Poika antoi eväänsä, ja Jumala teki ihmeen.
Kun annamme kaikki pelkomme ja huolemme -
ja katsomme, mitä Herra haluaa meidän tekevän, syntyy iso ihme, -
jollaista ei ole ikinä nähnyt. Niin Jumala haluaa meidän tekevän.
Hän sanoo, että olemme maailman valo. Emme tee sitä omin voimin.
Meidän ei tule toimia väellä eikä voimalla, -
vaan Herran Hengellä.
Kerropa jotain Pakistanin kristityistä. Olet Pakistanista.
Asut Ruotsissa ruotsalaisen vaimosi kanssa.
Open Doors -raportin mukaan -
Pakistanin kristityt kohtaavat ankaraa vainoa.
Vaikka muslimeja tulee uskoon, ja se on hieno uutinen, -
he kohtaavat vainoa Pakistanissa.
Mikä on tilanne? Käyt siellä usein.
Mikä on paikallisten kristittyjen tilanne?
Vainot seuraavat aina. Raamatussakin oli niin.
Opetuslapsia vainottiin.
Rohkaisen aina uskovia. Aiemmin pelkäsimme todella paljon.
Muslimeja. Kulttuurissamme meillä on ollut hyvin vaikeaa.
Sitä tapahtuu tälläkin hetkellä.
Aloimme rukoilla ja etsiä Jumalaa. Tälläkin hetkellä räjähtelee pommeja.
Monia ihmisiä tapetaan.
Samaan aikaan Jumala liikkuu ennennäkemättömällä tavalla.
Millaista on siellä kristityn normaali elämä?
Pitääkö heidän pelätä koko ajan? - Ei. Me emme pelkää.
Elämme normaalisti. Se on kotimme. Olemme syntyneet siellä.
Kun rakensin tiloja muslimialueella, suuri väkijoukko osoitti mieltä -
rakennustöitä vastaan.
He halusivat tuhota kaiken. Pyhä Henki kehotti puhua johtajille.
Mielenosoituksiin osallistui väkeä 8 tai 9 moskeijasta.
Herra kehotti puhua johtajille eikä vain paeta.
Pyysin naapurilta, että voisinko kutsua johtajat hänen olohuoneeseensa.
Keskustelin heidän kanssaan. Kysyin, kuka on sanonut, etten voi rakentaa.
He vastasivat, että olen kristitty. "Tämä on kotini. Olen syntynyt täällä.
Tunnette Pakistanin historian." Kun Pakistan itsenäistyi, -
alueet jaettiin. Intia jakautui Intiaksi ja Pakistaniksi.
Se oli kristitty mies, joka loi Pakistanin. "Te tunnette historian."
Tällä alueella asui paljon kristittyjä.
Kun maa jaettiin, he jäivät asuinseuduilleen.
Sanoin: "Meitä kristittyjä on armeijassa, sairaaloissa ja kouluissa.
Olemme auttaneet maan rakentami- sessa. Tämä on minunkin maani.
Te tulitte Intiasta tänne pakolaisina. Minä en ole pakolainen."
Muista oikeutesi. Pyhä Henki tuli. Sanoin: "Autatte huomenna -
avajaisissamme. Ruokitte lapset. Suojelette naisia."
Pyhä Henki tuli ja muutti kaiken. Päivän päästä he olivat kokouksessa.
Se oli ihme. Kun annamme Jumalan toimia, tilanne muuttuu.
Pelko estää sitäkin, mitä Jumala haluaa tehdä elämässäsi.
Sitä minä opetan. Älkää katselko sitä, mitä näette.
Katsokaa sitä, mitä Jumala haluaa sinun tekevän. Jumalan suunnitelmaa.
Jumalalla on aina suunnitelma.
Olemme tehneet historiaa koko muslimimaailmassa.
Kaksi vuotta sitten järjestimme miljoonan ihmisen kokouksen -
kaikkein vaarallisimmassa maassa. Jumala toimii yhä.
Ymmärrän sen, että vainot puhuttavat monia.
Vainoja tulee olemaan jatkossakin, mutta niin on Jumalakin.
Tapahtuu siis ihmeellisiä asioita. Olen surullinen vainojen takia.
Mutta vainot puhdistavat meitä. Minuakin on vainottu.
Taleban sieppasi minut Afganistanissa. Mutta olen tässä.
Elämme Jumalan suunnitelmassa. Vaikka kuolisimme, meillä ei ole -
mitään menetettävää. Elämämme kuuluu Jumalan valtakuntaan.
Sieppaajat kysyivät, enkö pelkää. Kysyin heiltä: "Miksi pelkäisin?"
He häkeltyivät. "Voimme tappaa sinut."
Sanoin: "Niin voitte. Tehkää te työnne. Minä teen omani.
Raamattu käskee ruokkia nälkäiset sekä auttaa sairaita ja köyhiä.
Minä teen työni. Tehkää te omanne." He eivät tienneet, mitä sanoa.
Pitää olla rohkea ja keskittyä Jumalaan. Hän tekee ihmeitä -
ja pelastaa tilanteista. Jos kuolen tai kohtaan vainoa, kiitos Herralle.
Elämäni kuuluu Jumalan valtakuntaan.
Niinä vuosina, kun synnyit Pakistanissa ja vartuit siellä, -
kristityillä taisi olla enemmän vapauksia toimia.
Rohkeutesi tulee osaksi siitäkin.
Olet tottunut oikeuksiin. Millainen maa Pakistan oli silloin?
Jos olosuhteet olivat normaalit, Pakistan oli hyvin rauhallinen maa.
Kaikki muuttui WTC-iskujen jälkeen. Taleban vahvistui.
Terroristijärjestöt käyvät taistelua Amerikkaa ja Eurooppaa vastaan.
On olemassa islamilainen liike. Islamisoituminen vahvistuu.
Heillä on erilainen toimintaohjelma.
Ennen WTC-iskuja Pakistanissa asui paljon ulkomaalaisia: -
ruotsalaisia, englantilaisia, brittejä, amerikkalaisia. Paljon eri firmoja.
Kaikilla oli vapaus. Paljon venäläisiä.
Ongelmia ei ollut. Ne alkoivat heti iskujen jälkeen.
Mutta olen aina palvellut Herraa, -
nykyisissä olosuhteissa ja ennen sitä.
Sitä opetan kristityille. Meidän tulee luottaa Jumalaan -
ja harkita, mitä tehdä ja mitä ei.
Vaara-alueella pitää tietää, -
millä hetkellä ja missä tilanteessa toimia.
Muistan Daniel Pearlin Wall Street Journalista.
Häntä kiellettiin menemästä vaaralliselle alueelle.
Hän ei piitannut varoituksista. Hänet siepattiin ja tapettiin.
Pitää myös olla varovainen ja kunnioittaa kulttuuria, -
mitä tehdä ja mitä ei. Jumala auttaa siinä.
Hän antaa viisautta tilanteissa.
Puhuimme lapsuudestasi jo hieman.
Entä sitten uskoontulosi?
Synnyit kristittyyn perheeseen.
Isoisäsi oli kristitty. Miten itse lähdit seuraamaan Kristusta?
Isä oli työnsä takia paljon poissa kotoa.
Pakistan ei ole kovin rikas maa.
Monet menevät ulkomaille töihin. Isäni meni arabimaa Omaniin.
Työn ohella hän perusti seurakunnan sinne, samoin Pakistaniin.
Hän asui Omanissa puolet vuodesta. Kun vartuin, isä oli paljon poissa.
Harhauduin sivupoluille. Kävin muslimien koulussa.
Minulla oli muslimiystäviä. En ollut juuri tekemisissä kristittyjen kanssa.
Vartuin sellaisessa ympäristössä ja tavallaan menetin kaiken.
Mutta isäni rukoili. Joku kutsui minut kokoukseen.
En ollut kovin päihtynyt, mutta olin ottanut jonkinlaista huumetta.
Koin syvää toivottomuutta.
Olin pelokas. Minulla ei mennyt kovin hyvin.
Sitten joku kutsui minut kristilliseen nuorteniltaan.
Menin sinne. Pastori puhui Jumalan rakkaudesta, -
mitä Jumala voi tehdä ihmisen kautta ja muuttaa hänet.
Pyysin Jeesusta Vapahtajakseni.
Ei riitä, että on syntynyt perheeseen, ellei ole -
henkilökohtaista suhdetta Herraan eikä ole antanut sydäntä Herralle,
Annoin sydämeni Herralle. Elämäni muuttui täysin.
Sain rauhan, jollaista minulla ei ollut ikinä ollut. Sain ilon ja anteeksiannon.
Kuuluin jengiin. Jengillä oli oma alue, -
jossa määräsimme asioista.
Ajoin mopolla. Hyppäsin joskus sillalta.
Irrotimme kuristukset, jotta moposta tuli kovat äänet.
Ihmiset laittoivat sormet korviin. Olimme pahoja poikia.
Jumala halusi varjella sinua mopolla ajaessasi.
Järjestimme tappeluja eri jengien välillä.
Herra pelasti minut. Pyysin ihmisiltä anteeksi.
Muutuin täysin. Ei enää tehnyt mieli huumeita.
Nuorena käytin pakistanilaista nuuskaa.
Ruotsissa on samantyyppistä.
Sellaisia asioita. Mutta Herra muutti elämäni täysin.
Se oli henkilökohtainen kokemukseni. Aloin saarnata.
Miten se tapahtui? Miten työsi käynnistyi? Hetikö?
Heti. Isäni rukoili. Minulla oli kutsu sukupolveni pariin.
Harhauduin, mutta se oli veressäni. Aloin rukoilla läpi yön.
Ennen kuin menin nukkumaan, kerroin aina Jeesuksesta jollekulle.
Kotikaupungissani kaikki tiesivät, että olin pelastunut.
Sakkeus pelastui. Jeesus kutsui hänet alas puusta.
Kaikki tiesivät, että hän pelastui, sillä hänen elämänsä muuttui.
Pyysin ihmisiltä anteeksi. Pakistanissa on tosi lämmin.
Ruotsissa ja Suomessa talojen ovet ovat kiinni.
Meillä ikkunat ja ovet ovat auki. Kadut ovat täynnä ihmisiä.
Kulttuuri on erilainen. Saarnasin ihmisille kaduilla joka päivä.
He tiesivät, että puhun vain Jeesuksesta.
"Lähdetään. Tuolta tulee taas se Jeesus-ihminen."
Aivan. Aloitin aamurukoukset.
Meillä ei ollut herätyskelloa eikä puhelinta tuolloin.
Herra herätti minut varhain aamulla ennen koulua.
Sain vanhemmilta luvan tuoda nuoret meille rukoilemaan.
Kävin herättämässä heidät. Meillä oli aamurukous klo 6 tai 7 -
ennen koulua. Puhkesi herätys.
Aloitit silloin jo palvelutyön. Miten sait kutsun muslimimaihin?
Ehkäpä siksi, kun asuit jo muslimimaassa.
Aivan. Tulin lähetystyöhön Ruotsiin.
En tullut pakolaisena. Olin kerran Pohjois-Pakistanissa.
Olin siellä konferenssissa, jossa saarnasi Don McCurry.
Hän oli Kaliforniasta. Hän asui Pakistanissa -
ja matkusti sieltä kaikkialle muslimimaailmaan.
Hän rukoili, että pakistanilaiset innostuisivat lähetystyöstä.
Se ei ole vain amerikkalaisten, ruotsalaisten tai suomalaisten juttu.
Hän rukoili, että annamme elämämme lähetystyölle.
En tiennyt, mitä tapahtuisi. En puhunut englantia, ruotsia tai muita kieliä.
Pyhä Henki kutsui minua. Menin eteen. Puolestani rukoiltiin.
Puolen vuoden kuluttua tapasin erään tukholmalaisen.
He kutsuivat minut Ruotsiin. Sanoin, etten halua lähteä.
Sitten Herra teki ihmeen. Hän toi minut lähetystyöhön Ruotsiin.
Opin Ruotsissa englantia.
Englantini tulee Ruotsista.
Lähdin lähetystyöhön Siperiaan. Istutin siellä seurakuntia.
Palattuani menin Amerikkaan raamattukouluun.
Paastosin 40 päivää. Herra käski minun palata Eurooppaan -
työskentelemään herätyksen puolesta Euroopassa ja muslimimaailmassa.
Se oli vuosi 1997 tai 1998.
Tai vuosi 1999.
Colorado Springsistä palattuani perustimme järjestömme.
Olet matkustellut monissa muslimimaissa.
Onko ollut erityisiä hetkiä, jolloin olet todella tarvinnut Jumalan apua?
On, silloin kun minut siepattiin Afganistanissa.
Olin siellä ystäväni kanssa.
Pelkäsitte henkenne edessä. - Niin pelkäsimme.
Olimme menossa Kabulista Kandahariin.
Kandaharissa talebanit kouluttivat terroristeja.
Kaikki lähetystyöntekijät lähtivät sieltä pakoon -
WTC-iskujen jälkeen, kun taleban nousi valtaan.
WTC-iskut suunniteltiin Kandaharissa. Herra käski minun mennä sinne.
Herra sanoi: "Mene ja murra kirous sen alueen yltä."
Niinpä me menimme sinne. Käynnistimme lähetystyön.
Kaivoimme siellä kaivoja.
Todistimme. Monet ihmiset ottivat vastaan Kristuksen -
talebanin alueella.
Meitä seurattiin.
Tulimme Kabulista Kandahariin.
Meidät otettiin kiinni. Meitä seurattiin. Toin uuden työntekijän.
Hän varttui Pakistanin ja Afganistanin rajalla.
Hänen äitinsä työskenteli sairaalassa. Hän puhui hyvin farsin kieltä.
Hän halusi tulla mukaan.
Olimme matkalla Ghaznissa, jossa korealainen lähetti ammuttiin.
Olimme menossa sen läpi. Se on lähestulkoon autiomaata.
Yhtäkkiä tuli suuri joukko, joka alkoi ampua konetuliaseilla.
Olin lukemassa hänelle Psalmia 23 tai 24.
Rukoilin.
Rohkaisin häntä. Hän halusi palvella Herraa.
Kaiken kesken meidät siepattiin.
En ole ikinä nähnyt kenenkään vapisevan niin.
Hänen koko kehonsa vapisi. En voinut edes pitää hänestä kiinni.
Se oli pelottavaa.
Meidät vietiin. Jumala teki ihmeen, ja meidät vapautettiin.
Meidät vietiin linnaan.
Siellä on eri sotapäällikköjä.
Rukoilin jotain, mitä en ikinä unohda.
Katosimme kolmeksi päiväksi.
Meiltä vietiin puhelimet ja kaikki. Tämän Raamatunkin he veivät.
Meitä käytettiin eri sotapäälliköiden luona.
Jotkut halusivat tappaa meidät.
Jotkut aikoivat laittaa meidät salaisiin vankiloihin.
Meidät tuotiin erääseen linnaan.
Muureilla oli vartijoita. Se sijaitsi erämaassa.
Sanoin Herralle: "Kukaan ei tiedä, missä olemme."
Vaimonikaan ei tiennyt. Meidät siepattiin matkalla.
Millä ei ollut yhteyttä keneenkään.
Sanoin: "Herra, Sinä tiedät, missä olemme.
Olet kaikkien armeijoiden yläpuolella. Olet kaiken yläpuolella.
Haluan nähdä pelastuksesi tänään." Meidät jätettiin yksin autoon.
Vartijat pitivät meitä silmällä. Sanoin: "Herra, haluan nähdä pelastuksesi."
En voi kertoa kaikkea, -
muta sinä päivänä sieppaajistani tuli henkivartijoitani. - Vau!
Herra teki ihmeen. Ehkä voin kertoa lyhyesti.
Voit kyllä.
Kun sota puhkesi, teimme työtä Afganistanin ja Pakistanin rajalla.
Perustimme ensimmäisen seurakunnan sodan aikana teltassa.
Se oli kauheaa nähtävää.
Talebanit kaivoivat silmiä ulos ja hakkasivat käsiä irti.
He irrottivat vastustajiltaan päänahkan.
Ruotsalaiset jakoivat ruokaa ja lääkkeitä sekä auttoivat.
Sieppaajat päättivät laittaa meidät vankilaan. Joku vieraili siellä.
En tuntenut häntä. Hän kutsui minua nimellä. "Suleman, mitä teet täällä?
Vastasin: "En tiedä, kysy heiltä."
Hän sanoi sieppaajille: "Tämä mies on auttanut köyhiä ja kärsiviä.
Hän on auttanut kansaamme. Ja te haluatte vangita hänet.
Palauttakaa hänet heti!"
Jumala vastasi rukoukseen. - Niin. Mies alkoi huutaa heille.
"Palauttakaa hänet! Soittakaa minulle, kun olette vieneet hänet."
Sieppaajastani tuli henkivartijani.
Jumala voi kääntää tilanteet ihmeellisesti.
Nyt sinulla on vähän aikaa rukoilla katsojiemme puolesta.
Tahdon rukoilla niiden puolesta, joilla ei ole toivoa.
Jumala on ihmeellinen. Olen nähnyt sen.
Hän on ollut uskollinen raha-asioissa. Olen monesti ollut sairaana, -
mutta Jumala on auttanut minua. Mitä tarvitsetkin, Jumala auttaa.
Isä, Jeesuksen nimessä rukoilen kaikkien TV7:n katsojien puolesta.
Anna voitelusi, tulesi, kirkkautesi ja ennalleenasettamisesi.
Kosketa jokaista juuri nyt Jeesuksen väkevässä nimessä.
Anna ihme, jota he odottavat. Jeesuksen nimessä. Aamen.
Kiitos rukouksestasi, Suleman. Kiitos vierailustasi -
ja jännittävistä jutuistasi.
Jumalan siunausta TV7:lle, sinulle ja koko työporukalle.
Aamen. Ja Jumala tuokoon lisää muslimeja Jeesukselle. Kiitos.
Suomennos: Marianne Tenetz