INTERVJUU
Tere tulemast saatesse!
Täna kohtume pastor Suleman Manzooriga,
kes rändab ringi mööda moslemimaid ja jagab rõõmusõnumit Kristusest.
Tere tulemast, pastor Suleman Manzoor. - Tänan.
Tore, et tulite. - Tore olla koos teiega siin TV7's.
On õnnistus olla tagasi Helsingis. - Olete siin siis varemgi käinud?
Mõned korrad, kuigi vahel vaid hetkeks.
Rõõm kuulda.
Kas võiksite rääkida alustuseks mõnest moslemist,
keda Jumal on puudutanud?
Kuigi neid on eeldavasti palju.
Mäletan eriti selgelt ühte inimest.
Teenistusele toodi üks moslemist naine,
kes oli 14. aastat olnud ratastoolis.
Ta kuulus Pakistanis elavate belutšide sekka.
See on imeline lugu, sest mitte keegi ei palvetanud ta eest.
Ta tuli teenistusele ja Jumala au puudutas teda,
nii et ta hakkas käima.
See oli hämmastav kogemus.
See naine ütles meile, et ta oli 14. aastat olnud ratastoolis.
See oli minu jaoks väga eriline kogemus.
Nägin, mida Jumal võib oma ligiolus teha.
Kas ta ka ootas, et ime sünniks? - Ootas.
See on paljude moslemite ainus lootus.
Moslemid hakkavad uskuma, kui näevad Jumala väge.
Paljud üritavad moslemitega vaielda või neid veenda,
kuid kui Jumala vägi voolab läbi meie, ongi see juba piisav tunnistus.
See on meie võimsaim tööriist.
Ütleme oma teenistustel tihti: "Tasuta taevalik tervenemine".
Inimesed tulevad ja paljud moslemid saavad puudutatud
Kui inimesed meile telesaatesse helistavad,
siis suurem osa neist on moslemid.
Nad paluvad eestpalvet.
Eestpalves peitub vägi ja Jumal võib teha imesid,
kui laseme Tal tegutseda ega ponnista omaenese jõus.
Kuid mis siis sai? Kas see naine sai kristlaseks?
Jah, temast sai usklik.
Inimesed näevad, kuidas nende elu täitub rahuga.
Stress, mured ja hirm kaovad.
Jeesus on Rahuvürst.
Kohtudes Temaga nad muutuvad. Nii nagu Piibliski.
Seda on võrratu näha.
See naine on täna usklik ja mitmes mõttes tugev palvesõdur.
Tore. Lisaks sellele, et aitate neil kogeda Jumala väge,
siis millistel muudel viisidel
saaks veel võita moslemeid Kristusele?
Millist sõnumit nad meilt vajaksid?
Te kindlasti mäletate, millised rahvahulgad järgisid Jeesust.
Üks mu lemmiklugusid on see,
kui Jeesus nägi suurt rahvahulka tulemas Tema juurde.
Ta nägi, et inimesed olid näljased,
mispeale Ta ütles oma jüngritele: "Andke neile midagi süüa."
Nemad aga mõtlesid oma piiratud võimalustele.
Samas Jeesus juba teadis, mida Ta teha kavatseb.
Usun, et Jumal tahab, et märkaksime inimeste vajadusi.
Oleme töötanud Afganistanis ja ma saabusin just Somaaliast.
Somaalia oli suure katastroofi äärel, kuna seal ei sadanud mitu aastat.
Palvetasime koos ja mu palve oli: "Issand, mul endal pole midagi,
aga ma tahan toita neid inimesi."
12. minutit peale seda palvet saatis Jumal korda võimsa ime.
Mis juhtus?
Astusin lavalt alla, kui minu eest oli palvetatud.
Olin minemas Somaaliasse ja palusin:
"Tahan viia midagi sealsetele inimestele."
Üks pastor tõusis püsti,
kellega koos olime seal konverentsil. See oli Türgis.
See on iga-aastane konverents,
kuhu kutsume araablastest ja juutidest juhte.
Lavalt alla tulles tuli mu juurde see araablastega töötav pastor.
Ta on Etioopiast pärit ja ta ütles:
"Issand õhutas mind tulema su juurde.
Kas võime sellest väljas edasi rääkida?"
Istusime maha, et rääkida. See kõik sündis 12. min. jooksul.
Samal ajal oli üks teine pastor käinud WC's ja ütles sealt tulles:
"Nägin, kuidas sind saadeti õnnistustega Somaaliasse.
Üks inimene saab sind aidata."
Somaalia olukord oli tookord ka uudistes.
Inimesi ja loomi suri seal nagu loogu.
Mind paluti seda misjonireisi juhtima.
Pastor tegi ettepaneku helistada sellele inimesele.
Tegime seda ja ma rääkisin talle oma nägemusest.
Ta ütles, et Jumal puudutas teda, kui seda rääkisin.
Ma polnud teda kunagi näinud.
Ta ütles, et ostab meile 3. miljoni dollari eest toitu.
Inimesed küsivad minult imede kohta.
Ütlen alati: "Peab olema valmis andma oma elu ja lootma Jumalale."
Vahel me palume raha ja teeme igasugu töid.
Kuid peame vaid lootma Jumalale ja mitte kartma astuda selle sisse,
mida Jumal tahab, et me teeks.
Sest Tal on juba plaanid paigas.
Jeesus ütles oma jüngritele: "Teie toitke neid!"
Me peame nägema neid vajadusi.
Me keskendume vahel liiga palju vaimulikele asjadele -
päästmisele ja muudele asjadele.
Kuid väljendades Jeesuse armastust teeb ka Jumal imesid.
Näen seda pidevalt.
Ma ehitan praegu Pakistanis oma neljandat hoonet
ja seda ilma rahata.
Olen alustanud kõigi projektidega nii - vaid Jumala nägemuse põhjal.
Jeesus ütles jüngritele: "Teie tehke midagi."
Jüngrid aga mõtlesid oma piiratud ressursside peale.
"Meil on vaid 200 deenarit. Sellest ei piisa."
Me vaatame alati vaid enda peale, kuid jumalariigis pole küsimus meis.
Küsimus on Jumalas.
Selles, mida ja kuidas Tema tahab midagi teha.
See lugu väikese poisi toidupoolisest on väga huvitav.
Lapsed on väga usaldavad.
Sel poisil oli ema poolt kaasa pandud viis leiba ja kaks kala.
Kõik.
Kuid ta otsustas anda need Jeesuse kätte.
Kui anname Ta kätte kõik, kes ja mis me oleme -
oma isiksuse, tunded ja hirmud, saadab Ta korda imesid.
Poiss andis oma toidupoolise ja Jumal saatis korda ime.
Kui anname kõik oma hirmud ja mured üle Jumalale,
et näha, mida Ta tahab, et me teeks, sünnib suur ime,
mille sarnast pole eales varem nähtud.
See on see, mida Jumal tahab, et me teeks.
Ta ütleb, et me oleme maailma valgus,
kuid me ei suuda seda olla omaenese jõust.
Me ei tegutse mitte jõu ega väe, vaid Püha Vaimu kaudu.
Kuna olete pärit Pakistanist,
siis rääkige midagi Pakistani kristlaste kohta.
Täna te elate Rootsis koos oma rootslasest abikaasaga.
"Open Doors" ("Avatud uksed") raporti kohaselt
kogevad Pakitsani kristlased tohutut tagakiusu.
Ja isegi, et moslemid pöörduvad Jumala poole,
mis on ju hea uudis,
kogevad nad Pakistanis tagakiusu.
Milline see olukord seal on? Käite ju seal tihti.
Milline on kohalike kristlaste olukord?
Eks tagakiusu ole alati olnud. Oli ju Piibliski.
Jeesuse järgijaid kiusati taga.
Julgustan alati kõiki usklikke.
Varasemalt kartsime tohutult palju.
Kartsime moslemeid.
Meie kultuuriruumis on olnud ikka väga raske.
Ja on tänapäevalgi.
Hakkasime palvetama ja otsima Jumala palet.
Praeguselgi hetkel plahvatab seal pomme.
Paljud inimesed lüüakse maha.
Samal ajal aga liigub Jumal enneolematutel viisidel edasi.
Milline on sealsete kristlaste tavapärane elu?
Peavad nad koguaeg hirmu all elama? - Ei. Me ei karda.
Elame normaalset elu. See on me kodu, kus oleme sündinud.
Kui olin moslemite piirkonnas ehitamas,
avaldas suur rahvahulk meelt nende ehitustööde vastu.
Nad tahtsin kõik hävitada,
kuid Püha Vaim õhutas mind rääkima nende juhtidega.
Nendel meeleavaldustel osales inimesi 8'st või 9'st mošeest.
Issand õhutas mind rääkima nende juhtidega
ja mitte vaid põgenema.
Küsisin oma naabrilt,
kas võin kutsuda need juhid tema elutuppa?
Vestlesin nendega ja küsisin,
kes on öelnud, et ma ei või seal ehitada?
Nad ütlesid, et seetõttu, et olen kristlane.
Vastasin: "See on mu kodu. Ma olen sündinud siin.
Ja te ju tunnete Pakistani ajalugu."
Kui Pakistan sai iseseisvaks, jagati selle piirkonnad ära.
India jagunes Indiaks ja Pakistaniks
See oli kritlasest mees, kes lõi Pakistani.
Ütlesin: "Te ju tunnette ajalugu."
Selles piirkonnas elas palju kristlasi.
Kui maa ära jagati, jäid nad rohkem äärealadele.
Ütlesin: "Meid, kristlasi, on nii sõjaväes, haiglates kui koolides.
Oleme aidanud kaasa selle maa üles ehitamisele
ja see on sama palju ka minu maa.
Te tulite siia Indiast, olles pagulased. Mina aga ei ole pagulane."
Alati tuleb pidada meeles oma õigusi.
Siis aga tuli Püha Vaim ja ma ütlesin: "Tulete homme me avamisele appi.
Toidate lapsi ja kaitsete naisi."
Püha Vaim tuli ja muutis kõik. Järgmine päev olid nad me koosolekul
See oli ime.
Kui laseme Jumalal tegutseda, muutuvad ka olukorrad.
Hirm takistab alati seda, mida Jumal su elus tahab teha.
Õpetan ka sellest. Ärge vaadake sellele, mida näete.
Vaadake sellele, mida Jumal tahab, et teeksite;
sellele, mis on Tema plaan.
Jumalal on alati mingi plaan.
Oleme teinud ajalugu kogu moslemimaailmas.
Kaks aastat tagasi korraldasime koosoleku,
kus oli 2. miljonit osalejat kõige ohtlikematest maadest.
Juma tegutseb endiselt.
Ma mõistan, et tagakius kõnetab paljusid.
Tagakiusu saab olema edaspidigi, kuid nõnda saab olema Jumalgi.
Me näeme imelisi asju sündimas, isegi, et olen kurb tagakiusu pärast.
Samas, tagakius puhastab meid.
Mind ennastki on tagakiustatud.
Taleban röövis mu Afganistanist, kuid siin ma olen.
Me elame Jumala plaanides
ja kui peaksimegi surema, pole meil midagi kaotada.
Meie elu kuulub Jumalariiki.
Mu röövijad küsisid mu käest, kas ma ei karda?
Küsisin vastu, miks ma peaksin?
Nad ähvardasid mind, öeldes: "Me võime su tappa."
Vastasin: "Muidugi võite.
Tehke teie aga oma tööd ja mina teen oma.
Piibel käsib meil toita näljaseid ja aidata vaeseid ning haigeid.
Mina teen oma tööd, te tehke enda oma."
Nad ei osanud selle peale enam midagi kosta.
Tuleb olla julge ja hoida oma pilk Jumalal.
Tema on see, kes teeb imesid ja päästab meid eriolukordadest.
Kui suren või kogen tagakiusu, siis tänu Jumalale selle eest!
Mu elu kuulub Jumalariiki.
Aastatel, mis Pakistanis sündisite ja seal ka üles kasvasite,
oli kristlastel vist rohem vabadust tegutseda?
Ehk pärineb te julgus osaliselt ka sellest ajast.
Olete harjunud oma õigustega.
Milline maa oli Pakistan tookord?
Kui olukorrad olid normaalsed, oli Pakistan vägagi rahulik maa.
Kõik muutus kaksiktornide rünnaku järel USA's,
kui Taleban tuli.
Terrorirühmitused sõdivad Ameerika ja Euroopa vastu.
On kohe oma islamistlik liikumine ja see muutub üha tugevamaks.
Neil on mingi oma eriline tegevusplaan.
Enne 9/11 rünnakut elas Pakistanis palju välismaalasi -
rootslasi, inglasi, ameeriklasi.
Oli palju välisettevõtteid.
Kõigil oli vabadus.
Palju venelasi oli samuti.
Mingeid probleeme polnud.
Need said alguse alles peale 9/11 rünnakut.
Kuid ma olen alati teeninud Jumalat -
nii tänastes oludes kui enne seda.
Seda õpetan teistelegi kristlastele.
Peame lootma Jumala peale ja mõtlema, mida teha, mida mitte.
Ohutsoonis viibides peab teadma,
mis hetkel ja millises olukorras tegutseda.
Mäletan Daniel Pearl'i ajakirjast "Wall Street Journal".
Teda keelitati minemast ohtlikusse piirkonda Pakistanis.
Ta ei hoolinud neist hoiatustest, mistõttu ta rööviti ja tapeti.
Ühtlasi peab ka kultuuriruumi osas olema ettevaatlik ja austama seda -
peab teadma, mida teha ja mida mitte.
Jumal aitab selles.
Ta annab erinevateks olukordadeks tarkust.
Oleme juba pisut rääkinud te lapsepõlvest.
Kuidas teist aga usklik sai?
Te sündisite kristlaste perre.
Teie vanaisa oli kristalne,
aga kuidas teist endast Kristuse järgija sai?
Mu isa oli töö tõttu palju kodust ära.
Pakistan ei ole eriti rikas maa.
Paljud lähevad välismaale tööle ja nii läks ka mu isa Omaani.
Töö käigus rajas ta sinna koguduse, nii nagu ka Pakistani.
Ta elas poole aastast Omaanis ,
nii et isa oli mu üles kasvamise ajal palju ära.
Nii läksin ka omadega pisut rappa.
Käisin moslemite koolis ja mul olid moslemitest sõbrad.
Mul polnud kristlastega just palju pistmist.
Kasvades üles sellises keskkonnas kaotasin ühtpidi kõik.
Kuid mu isa palvetas mu eest ja keegi kutsus mind teenistusele.
Ma polnud just eriti tugevalt pilves, aga olin siiski tarbinud mingit uimastit
Kogesin tohutut lootusetust.
Tundsin hirmu ja mul ei läinud kõige paremini.
Siis aga kutsus keegi mind kristlikule noorteõhtule.
Ma läksin.
Pastor rääkis seal Jumala armastusest
ja sellest, kuidas Jumal võib muuta ning mida Ta võib teha inimese elus.
Nii võtsingi Jeesuse oma Päästjana vastu.
Sellest ei piisa, kui oled sündinud kristlikku perre,
kui sul puudub isiklik suhe Jeesusega ja sa pole andnud oma südant Talle.
Andes oma südame Jeesusele muutus mu elu täielikult.
Kogesin rahu, mille sarnast polnud eales kogenud.
Kogesin rõõmu ja andestust.
Kuulusin ühte gängi,
millel oli oma piirkond, kus me ise määrasime asjade käiku.
Sõitsin mopeediga ja hüppasin vahel sillalt alla.
Eemaldasime mopeedilt mingid vidinad,
et see kõvemat häält teeks.
Inimesed katsid kõrvad kinni.
Olime ikka täiega kraaded poisid.
Kuid Jumal kaitses teid nende mopeedi sõitude ajal.
Korraldasime ka kaklusi erinevate kampade vahel.
Kui Issand mu päästis, palusin inimestelt andeks.
Muutusin täielikult ja mu soov uimastite järele kadus.
Noorena kasutasin Pakistani huuletubakat.
Rootsis on ka sarnast saada.
Et siis, selliseid asju tegin.
Kuid Jumal muutis mu elu täienisti.
See oli mu isiklik kogemus ja siis ma hakkasin jutlustama.
Kuidas see juhtus? Kuidas te tööasjad käima läksid?
Koheselt. Mu isa ju palvetas mu eest
ja ma kogesin kutset erinevate sugupõlvede juurde.
See oli mul kui veres, mistõttu palvetasin läbi kogu öö.
Enne, kui magama läksin, rääkisin ikka kellelegi Jeesusest.
Mu kodulinnas teadsid kõik, et olen päästetud.
Nii nagu Sakkeus sai päästetud ja Jeesus kutsus ta puu otsast alla.
Kõik teadsid, et ta on päästetud, sest ta elu muutus.
Palusin inimestelt andeks.
Pakistanis on väga palav.
Rootsis ja Soomes on majade uksed kinni,
meil aga on kõik uksed-aknad lahti ja tänavad on inimesi täis.
Meie kultuur on teistsugune.
Kuulutasin inimestele tänavail iga päev.
Nad teadsid, et räägin vaid Jeesusest.
"Lähme ära! Sealt tuleb jälle see Jeesuse-inimene."
Jaa, kuid paljud inimesed said päästetud.
Alustasin ka hommikupalvustega.
Tol ajal polnud meil äratuskella või telefone.
Kuid Jumal ise äratas mind varahommikul enne kooli.
Vanemad andsid loa kutsuda noori meile palvetama.
Käisin neid siis äratamas.
Me hommikupalved olid k. 6.00 või k. 7.00 enne kooli.
Nii et, meil puhkes kui ärkamine.
Nii algaski teie teenimistöö,
kuid kuidas saite kutse moslemimaadesse?
Kas seetõttu, et juba elasite ühel moslemimaal?
Just nii.
Ma tulin Rootsi kui misjonär.
Ma ei tulnud pagulasena.
Olin kunagi Põhja-Pakistanis.
Olin seal ühel konverentsil, kus Don McCurry kõneles.
Ta oli pärit Kaliforniast, kuid oli elanud ka Pakistanis,
rännates sealt mööda erinevaid moslemimaid.
Ta palve oli, et pakistanlased oleksid innukad misjonitöös.
See pole vaid ameeriklaste, rootslaste või soomlaste rida.
Ta palve oli, et pühendaksime oma elud misjonitööle.
Ma ei teadnud, mis saab sündima.
Ma ei rääkinud ei inglise, rootsi ega muud keelt.
Kuid Püha Vaim kutsus mind ja ma läksin ette palvele.
Pool aastat hiljem kohtusin ühe rootslasega.
Nad kutsusid mind Rootsi, kuid ütlesin, et ma ei taha minna.
Kuid siis tegi Jumal ime ja tõi mind misjonitööle Rootsi.
Õppisin rootsis ka inglise keelt.
Mu inglise keele oskus pärineb Rootsist.
Läksin misjonitööle Siberisse, kus rajasin kogudusi.
Peale seda läksin Ameerikasse Piiblikooli.
Paastusin 40. päeva.
Issand käskis mul tagasi Euroopasse minna,
et teha ärkamise nimel tööd nii Euroopas kui moslemimaades.
See oli kas 1997. või 1998. aastal.
Või isegi 1999. aastal.
Tulles tagasi Colorado Springsist alustasime oma teenistusega.
Olete käinud paljudes moslemimaades.
Kas on olnud ka selliseid hetki,
kus olete tõeliselt vajanud Jumala abi?
On. Siis kui mind Afganistanis rööviti.
Olin seal koos oma sõbraga.
- Kartsite oma elude pärast? Kartsime.
Olime teel Kabulist Kandahari.
Talebani rühmitus koolitas Kandaharis terroriste välja.
Peale 9/11 sündmusi
põgenesid kõik misjonitöö tegijad sealt ära,
kui Taleban võimule tuli.
9/11 rünnakud pandi paika just Kandaharis.
Issand käskis mul minna sinna.
Ta ütles: "Mine ja murra needus selle paiga üle."
Nii me siis läksime, algatades seal misjonitöö.
Kaevasime seal kaevusid.
Tunnistasime
ja paljud inimesed Talebani aladelt võtsid Kristuse vastu.
Meid jälgiti.
Tulime Kabulist Kandahari.
Meid võeti kinni ja jälgiti.
Tõin kaasa uue töötegija.
Ta kasvas üles Pakistani ja Afganistani piiril.
Ta ema töötas haiglas ja ta rääkis hästi farsi keelt.
Ta tahtis minuga kaasa tulla.
Olime just Ghaznis liikvel, kus üks Korea saadik maha lasti.
Olime sealt läbi minemas, mis paljuski on kõrbeala.
Korraga ilmus välja suur kamp, kes hakkas meie pihta tulistama.
Lugesin oma kaaslasele Psalmi 23
ja lihtsalt palvetasin.
Julgustasin teda, kuna ta tahtis teenida Issandat
ja keset seda kõike meid rööviti ära.
Ma pole iialgi näinud kedagi niimoodi värisemas.
Ta värises üle keha nii tugevalt, et ma ei saanud temast kinnigi hoida.
See oli hirmuäratav.
Meid viidi ära,
kuid Jumal tegi ime ja meid lasti vabaks.
Meid viidi ühte kindlusesse.
Seal oli palju sõjaväepealikke.
Palusin midagi, mida ma kunagi ei unusta.
Olime teiste jaoks kolm päeva kadunud.
Meilt võeti nii telefonid kui kõik muu. Isegi Piibel võeti ära.
Meid viidi ühe sõjaväepealiku juurest teise juurde.
Osad neist tahtsid meid tappa.
Teised jälle panna meid kuhugi salajastesse vanglatesse.
Meid viidi ühte kindlusesse,
mille müüridel olid valvurid ja mis asus kõrbes.
Ütlesin Jumalale: "Keegi ei tea, kus me oleme."
Isegi mu naine ei teadnud, sest meid rööviti otse tee pealt.
Meil polnud kellegagi ühendust.
Ütlesin: "Issand, Sina tead, kus me oleme.
Oled üle kõigist sõjavägedest. Üle kõigist ja kõigest.
Tahan täna näha Su päästet."
Meid jäeti üksinda autosse.
Valvurid hoidsid meil silma peal,
aga mina ütlesin: "Issand, tahan täna näha Su päästet."
Ma ei saa siin kõigest rääkida,
kuid minu röövijatest said minu ihukaitsjad.
Jumal tegi ime. Võin ma sellest ehk lühidalt rääkida?
Ikka võite.
Me töötasime sõja puhkedes Afganistani ja Pakistani piiril.
Rajasime sinna sõja ajal esimese koguduse, mis kogunes telgis
See oli kohutav vaatepilt.
Talebani mehed torkisid silmi välja ja lõikasid käsi küljest neil,
kes töötasid ja sõdisid nende vastu.
Nad eemaldasin inimestelt peanaha.
Kuid olles läinud sinna Rootsist, jagasime me seal toitu ja ravimeid
ning aitasime muul moel.
Pantvangi võtjad otsustasid meid vangi panna.
Keegi, keda ma ei tundnud, käis meid seal vaatamas
ja ütles mulle: "Suleman, mida sa siin teed?"
Vastasin: "Ma ei tea. Küsi nende käest."
Ta ütles neile meestele:
"See mees on aidanud vaeseid ja hädas olijaid.
Ta on aidanud me rahvast ja te tahate ta vangi panna?
Laske tal koheselt minna!"
- Jumal vastas te palvele. Jaa, see mees kisendas nende poole:
"Laske tal minna!
Helistage mulle, kui olete ta tagasi viinud."
Nii saidki minu röövijatest mu turvamehed.
Jumal võib imeliselt olukordi muuta.
Kuid nüüd on teil veel hetk paluda meie vaatajate eest.
Tahan paluda nende eest, kellel pole mingit lootust.
Jumal on imeline. Olen seda ise näinud.
Ta on ustav rahaasjades.
Olen mitmeid kordi olnud haige, kuid Jumal on aidanud mind.
Mida iganes sa vajad - Jumal aitab.
Isa, ma palun Jeesuse nimel kõigi TV7 vaatajate eest.
Las Su võidmine, tuli, au ja asjade taastumine tulla esile.
Puuduta igat ühte just praegu Jeesuse võimsal nimel.
Kingi neile ime, mida nad ootavad. Jeesuse nimel, aamen.
Aitäh te palve eest, Suleman
ja aitäh ka te külaskäigu ning nende põnevate lugude eest!
Õnnistusi nii sulle, TV7'le kui kogu te meeskonnale.
Aamen.
Ja toogu Jumal veel enam moslemeid Jeesuse juurde.
Tänud tulemast!
Soovides toetada TV7 tööd, võid helistada 900 7777 (hind 7 eurot),
või teha ka pangaülekande, leides me andmed www.tv7.ee
Aitäh ja ole õnnistatud!
Tõlge: Anne-Ly Raukas