SAMTAL
Välkommen till Himlen TV7!
I dag heter min gäst Fiona Sorbala.
Redan som en liten flicka på 5 år -
förstod hon hur viktig församlingen är.
Gud gav henne redan då kallelsen att tjäna andra, -
i synnerhet det judiska folket.
Välkommen, Fiona, till vår studio!
Tack, det är fint att vara här i dag.
- Det är en ära att få ha dig här som gäst, -
att få lyssna till din livshistoria -
och höra mera om din barndom och ditt vuxna liv.
Kan du börja med att berätta om dig själv?
Du har visst en församling i London?
- Ja. Det är en messiansk församling.
Vi samlas tillsammans med judar om lördagar.
Vi har ett judiskt sabbatsmöte.
Vi vill skapa en atmosfär där judar kan lära känna Messias.
- Så bra! Hurdana möten har ni?
Hur får ni besökarna att bli intresserade av verksamheten?
- För det första firar vi alla de judiska högtiderna.
Högtiderna är utmärkta tillfällen att bjuda in vänner.
Genom de bibliska högtiderna -
kan vi visa vem Messias är, -
att Jesus är Messias både för hedningar och judar.
- Hur berättar medlemmarna i er gemenskap om Kristus?
Jag vet att det är svårt att berätta om Jesus för judar, -
eftersom många judar inte tror att Jesus är Messias.
Hur gör ni?
- Vi uppmuntrar våra medlemmar att ha judiska vänner.
Vi kallar det vänskapsevangelisation.
Många är dock rädda för att vänskapen kan gå förlorad -
om de talar om Jesus, -
och därför vill vi ha grupper som går ut på gatan -
och delar ut litteratur.
Vi rekommenderar vår webbsida och projektet Jesaja 53.
När man frågar judar vem Jesaja 53 handlar om, -
svarar de: "Jesus förstås!"
De är övertygade om att verserna finns i Nya Testamentet.
De blir så förvånade, när vi visar dem att skriftstället -
finns i det judiska Gamla Testamentet, -
att det är profeten Jesaja som talar om Messias, Guds lamm.
- Det är verkligen förvånansvärt!
Judarna själva tror alltså att verserna finns i Nya Testamentet.
När de sedan förstår att Jesaja 53 talar om Jesus, -
blir de säkert helt mållösa.
- Det är då vi får en chans att tala om Jesus - Jeshua.
- Prisad vare Herren!
- Jag vill lära andra hur man ska förklara evangeliet för judar.
Att börja med att tala om Nya Testamentet lyckas oftast inte.
Vi bör känna till vad deras profeter säger, -
vad de säger om Messias ankomst.
Det intressanta är att dagens judar talar mycket om -
det messianska riket. De väntar på det.
De söker riket och väntar på Guds dom.
De väntar på att Guds rättfärdighet ska styra världen -
och döma nationerna, samt återupprätta Israel och templet.
Vi väntar på Messias andra ankomst, och judarna väntar på Hans första.
Vi talar nästan om samma saker.
Under Purim-högtiden söker judarna samma slags befrielse -
som Gud gav dem i biblisk tid.
De tror att Messias kommer snart. De väntar på Honom.
Det här är en bra tid att tala om Jesus.
- Det verkar som om er församling strävar efter -
att predika både på gatorna och i judiska samfund, -
kanske också bland judar som inte är religiösa -
men som ändå är gudfruktiga.
Det är en bra skörd.
Jag skulle ändå vilja höra hur allt det här började.
Redan när du var en flicka på 5 år, -
började du på egen hand gå i kyrkan.
Du förstod meningen med församlingen och med Gud.
Skulle du kunna dela med dig av den här förunderliga historien?
- Det är verkligen en ovanlig historia.
Min far var psykoanalytiker och trodde inte på Gud.
Min mor var judinna. Hon hade bott i Egypten.
Under president Nassers tid utbröt en stor judeförföljelse.
Hon lämnade Egypten och reste via Frankrike, där -
hennes bror hade dött under kriget.
När hon kommit till London nämnde hon bara Frankrike.
Hon ville inte avslöja att hon var av judisk börd.
Min far fick höra om det först kort efter deras bröllop.
Mamma bjöd in honom till sin kusin för att fira sabbatsmåltid.
- Varför höll hon tyst om sin judiskhet?
- Hon hade fått lida för sin bakgrund.
Hon hade drivits bort från Egypten.
Poliserna hade knackat på dörren, och hon hade tvingats att -
packa kappsäcken och genast lämna landet.
Det var säkert riskfullt att vara jude.
I Frankrike hade många judar dött i koncentrationsläger.
Hennes bror hade dött i slutskedet av kriget.
Det var jobbigt att tala om judiskheten, -
för den hade förorsakat så mycket lidande.
Min far var ateist, och min mor teg om sin judiskhet.
Jag vet inte varför, men Gud drog mig till församlingen.
Jag började självständigt gå i kyrkan.
Efter att mamma dött, flyttade vi till Skottland.
Jag fann en församling, och den hade en bibelförening.
Jag var då 14 år.
Och i min skola fanns det en klubb som jag började delta i.
Där fick jag höra det sanna evangeliet.
Jag omvände mig och blev döpt.
Drygt ett halvår senare sa Gud till mig: -
"Du kommer att tjäna mig som missionär."
Jag berättade för de äldste vad Gud hade sagt.
En äldestebroder svarade: "Oj, Fiona, det är fint!
Jag föreslår att du gömmer den här kallelsen i ditt hjärta, -
låt livet undervisa dig, och när den rätta tiden är inne, -
kommer Gud att påminna dig om kallelsen."
- Var det här ett vist råd? - Ja, mycket.
- Det är något viktigt, för många av dagens unga -
rusar genast iväg, efter att de fått ett ord av Gud.
Jag kommer tänka på bibelstället, där det står att -
hästar rustas för striden, men från Herren kommer segern.
- Jag tror att det här gav mitt liv en inriktning.
Jag studerade till sjuksköterska, -
och lärde mig att arbeta med andra.
Jag lärde mig hur man talar med andra människor.
En dag påminde Gud mig om kallelsen och sa: -
"Fiona, nu är det dags att gå i bibelskola."
På morgonen bad jag min vän om att få penna och papper, -
och så skrev jag ett brev till en bibelskola.
Det var skrämmande, för jag var inte så nära Gud på den tiden.
Jag kom hem på kvällen, och var trött, så -
jag läste plikttroget litet i Bibeln -
och sade "god natt" till Gud.
Det var då jag fick höra att jag skulle gå i bibelskola.
Jag blev så skraj att Bibeln flög ur mina händer!
Jag släckte ljuset och gömde mig under täcket. Ville inte höra mer!
Jag skämdes på morgonen, när jag såg Bibeln på golvet.
Jag hade aldrig förr lagt Bibeln på golvet, utan alltid på bordet.
Nu skämdes jag, när jag såg Bibeln på golvet.
Jag skrev genast ett brev till bibelskolan.
Det hade varit en förberedelsetid.
För att kunna tjäna Gud behöver man livserfarenhet.
Att bli kallad som ung ger livet en inriktning.
Det hjälper oss att bli förberedda för den rätta stunden.
- Helt säkert. Utrustade bibelskolan dig -
för ditt framtida liv?
Jag tror att många av våra unga TV-tittare -
tycker att det här är en viktig fråga.
- Varje troende bör grunda sitt liv i Guds Ord.
Det är mycket viktigt att ha en djup förståelse -
av vad Bibeln säger.
När man jobbar med människor, bör man veta att -
svaren på livets frågor inte finns i -
psykologin eller filosofin.
Alla livsfrågor får sitt svar i Guds Ord.
Om man alltså vill tjäna Gud och människor, -
måste man kunna sin Bibel.
I bibelskolan var vi tvungna att studera teologiska frågor, -
i mitt tycke strunt.
En gång frågade jag en professor vad som var nyttan med studierna.
Han svarade att teologi helt enkelt är -
frågor som människor i gemen har.
Vi skulle studera de här frågorna -
för samma frågor ställer människorna på gatan.
Varför finns det bara en Gud? Varför existerar Gud?
När du predikar, får du höra de här frågorna.
Då måste du kunna besvara frågorna utifrån Bibeln.
Vi studerade inte bara Bibeln och teologi -
utan också evangelisation.
Numera kan man också studera till ungdomspastor i bibelskolan -
eller till musikpastor, eller missionspastor.
Var och en kan hitta sin specifika kallelse -
och förberedas för sin uppgift. Det är något viktigt.
- Jag vill ställa en personlig fråga som har att göra -
med din mamma.
Länge var det så att din mamma inte ville tala om -
sitt judiska ursprung.
Ändå var hennes sista ord: -
"Fiona, glöm inte dina judiska rötter."
- Ja, det var märkligt.
Vi var på semester i Spanien.
Mamma manade mig att lyssna. Hon pekade med fingret och sa: -
"Fiona, glöm aldrig att du är judinna."
Jag tror att hon visste att hon var sjuk, och även döende.
Drygt ett år senare avled hon.
Jag tror att hon ville nå mitt hjärta med sanningen -
om vem jag är.
Som 14-åring omvände jag mig. Det var en svår tid i mitt liv.
Efter att mamma dött, flyttade vi till Skottland.
I Skottland fick jag höra evangeliet och kom till tro.
Det kändes som om mamma gett sitt liv i utbyte mot mitt.
Det här var länge något smärtsamt i mitt liv.
Jag måste dock förlita mig på att Gud vet vad Han gör.
Hans planer för oss är alltid de bästa.
Jag har hopp om att Gud talade till min mamma under sjukhustiden.
Jag hoppas att jag ska få se henne i himlen, -
men säkert är det inte.
- Vi ska hoppas det! - Ja, verkligen.
Jag tror att Gud talar till många i slutskedet av deras liv -
och ger dem ytterligare en chans att omvända sig.
- Ja, helt säkert.
Har det någon gång hänt i ditt liv att -
du betraktat hur andra troende lever -
och önskat att du skulle få ha ett likadant liv?
De med en levande tro har ju ofta lysande ögon, fulla av hopp.
De verkar som om de försöker göra något för Gud hela tiden.
- I vår församling hade vi tidigare en missionär.
Hon var 89 år när hon dog.
Hennes långa hår grånade inte, -
och hon hade himmelskt djupblåa ögon
Hon var vacker ända till sista stund.
Männen i församlingen brukade säga att Jesus satt bredvid, -
när hon satt och drack te.
Tidigare var det bara kvinnor som talade på mötena för kvinnor.
men äldstebröderna hade alltid sina möten samtidigt, -
så att de skulle kunna höra hennes undervisning.
Hon steg upp varje morgon klockan 5 för att be för skolans ungdomar.
- Såg du henne be?
Hon brukade komma till våra ungdomsmöten -
och undervisa oss där.
Det var förunderligt att höra henne tala om Gud.
Vid den tiden kom ungdomar till tro nästan varje vecka.
Skolans ungdomsgrupp bestod av ungefär 120 unga.
Skolan hade ungefär 900 elever.
Över 10 procent av dem kom alltså till tro.
Jag tror att det var tack vare hennes förböner.
Ungdomsgruppens ledare gav henne elevernas namn, -
och i bön nämnde hon vid namn varje elev på listan.
När Gud kallade den här kvinnan till missionärstjänst, -
blev hon förkastad av sin rika familj.
Hon måste välja: lyda familjen eller tjäna Gud.
Hon lämnade rikedomen bakom sig för att följa Herren.
När hon skulle gå i pension efter missionärstiden, -
gav Gud henne ett underbart hus i vår stad.
Det var fullt av antika möbler.
Gud gav henne tillbaka allt som hon hade avstått ifrån.
Gud belönade henne för hennes trofasthet och attityd.
I närheten av den här kvinnan kände man Guds väldoft, -
liksom doften av en behaglig rökelse.
Hon var en förebild för alla.
Vi ger inte alltid Gud möjlighet att verka genom oss.
Vi ska ge Honom äran.
Andra borde känna av Guds närvaro omkring oss.
Vi ska vara en doft av liv.
Ju oviktigare vi själva vill vara, desto mera syns Gud i oss.
Ju mera vi vill ära Honom, desto mera vill vi tjäna Honom.
Jag är inte säker på hur man säger det på ryska... -
Paulus talade om att vi själva måste krympa, -
så att Jesus i oss kan bli större.
Jesus är den som ska bli synlig och få ära och pris.
Men ofta vill vi själva synas.
- Det här är ett fantastiskt vittnesbörd.
Alla troende behöver föredömen i sina liv.
Paulus hade Kristus till föredöme och var själv ett föredöme.
Jag har också haft många föredömen i mitt liv.
Jag har varit frälst i 16 år och har ännu målet för ögonen.
Gud har alltid haft omsorg om mig.
Något du ofta säger är: -
"Israel är som en klocka som visar att det ännu finns tid."
Varför är det viktigt att betjäna Israels folk?
När de troende predikar i vår tid, kommer många till tro, -
men judarna är det rätt svårt att nå - varför?
Och varför ska vi be för Israel?
- Aposteln Paulus sa att hans innersta önskan är judarnas frälsning.
I Romarbrevet säger han att evangeliet ska predikas -
först och främst för judarna. Varför?
Därför att Jesus var jude.
Gud själv har förhärdat judarnas hjärta -
och gjort dem blinda för att rädda hela folket.
Gud har sagt att det kommer en tid då Han ska -
uppmärksamma det judiska folket igen.
För församlingen kommer detta att vara som när döda väcks till liv.
Gud sade till Abraham att Han ska välsigna dem som välsignar Israel.
Det här löftet gäller än.
Gud välsignar oss när vi predikar för judarna.
Att välsigna Israel och judar är så mycket mera än -
biståndsarbete eller bön om fred för Jerusalem.
Den främsta välsignelsen någon kan få är frälsningen.
Om vi säger att vi älskar judarna, ska vi ge dem det glada budskapet.
Profeten Sakarja säger att -
Israel ska bära fram till Gud den sista skörden.
Skörden - det är alla nationers frälsning.
Jag kan knappt bärga mig i väntan på den stunden!
Jag vet att det är välsignat att kyrkan predikar för judarna.
När man frågade Jesus om tiden för Hans ankomst, -
svarade Han: "När judarna i Jerusalem säger: -
'Välsignad vare han som kommer i Herrens namn.'"
Vi väntar på att detta ska ske.
Det spelar ingen roll vad vi har för teologi, för Jesus sa -
att Han kommer när judarna tar emot och välsignar Honom.
Därför är det viktigt att församlingen ber för -
och välsignar Israel på olika sätt.
När vi ber, -
låter Gud oss veta vad Han vill att vi ska göra.
- Ett stort tack! Det här har gett oss utmärkta modeller.
Skulle du kunna uppmuntra våra TV-tittare?
Det finns säkert troende som är rädda för att gå in i tjänst.
Det är ändå så fint att se när någon börjar tjäna Gud, -
och lever ut välsignelsen.
Var så god, nu får du tala till tittarna!
- Profeten Jeremia sade att Gud har en plan för var och en av oss.
Den här planen ger oss en framtid och ett hopp.
Ofta upplever vi att vi inte har något att ge.
Men Gud vill inte ha våra talanger.
Han vill att vi ska ta emot Hans gåvor, Hans kraft.
Han vill verka genom oss.
Var därför inte rädd. Gud har en plan -
och Han kan använda dig. Var frimodig och öppen!
Gud känner din rädsla och oro.
Genom sin mäktiga Helige Ande kan Han hela dig och -
förbereda dig för de planer Han har för dig.
- Amen! Tusen tack, Fiona!
Kära vänner, det finns inga ursäkter för att inte tjäna Gud.
Sök möjligheterna! Sök Gud! Var välsignade, och ha det så bra!
Översättning: Carola Siffrén Himlen TV7