SAMTAL
Alan Shore är uppvuxen i en judisk familj och exponerades för -
kristendomen genom sina italienska och irländsk-katolska grannar.
Som ung i Paris hade han en stark upplevelse som ledde honom till -
sin Messias. Välkommen Alan Shore. Det är ett nöje att ha dig här.
Tack, det är gott att vara här. - Alan, aposteln Paulus berättelse -
har berört dig. Du har en enmanspjäs som du har spelat i många länder -
under 20 års tid. Vad är det i Paulus berättelse som berör dig så mycket?
Aposteln Paulus intensiva, hängivna och passionerade personlighet -
fängslade mig från ögonblicket då jag först läste hans brev efter att -
ha blivit troende. Parallellen med hans situation är att han var evangeliets -
fiende precis som jag och att han plötsligt konfronterades på ett starkt -
sätt genom den Helige Andes närvaro, precis som jag, sommaren 1974.
Även om jag aldrig skulle jämföra mig med Paulus när det kommer till den -
inverkan hans liv har haft på världen. Det är de två sakerna, fiendskapen -
mot det kristna budskapet och den plötsliga förvandlingen, som drog -
mig till hans personlighet och som så småningom resulterade i denna pjäs -
som jag har spelat omkring 600 gånger under de senaste 25 åren.
Jag behöver inte längre ha vitt pulver i mitt skägg för att gestalta aposteln.
Jag är nog i närheten av hans ålder då han blev martyr för sin tro.
Pjäsen innehåller en scen där han är fängslad. Kan du beskriva -
de känslor som du känner då du framställer honom i fängelset?
Vilka känslor kommer du åt i hans situation?
Pjäsen utspelar sig hans sista natt i jordelivet. I gryningen kommer -
han att ledas ur sin cell och gå en kort bit för att avrättas av romarna.
Pjäsen är en reflektion över hans liv och tjänst i ljuset av hans stundande -
avrättning. Han ser tillbaka på sin långvariga tjänst -
tacksam för att Gud valde honom och för hur Han använde honom.
Han har fullkomlig frid över att han kommer att dödas.
Han ser vid det här laget fram emot det. Han fröjdas i Gud -
över hur underbart Han har verkat i hans liv och använt honom.
- Nu når du, precis som Paulus, judar och du undervisar också kristna.
Vilket är ditt huvudbudskap till församlingarna i USA?
Det är två saker med amerikanska församlingar och deras medlemmar -
ickejudiska kristna. Den första är att väcka dem till att förstå -
Jesu liv och tjänst i den judiska kontext där det hela tog plats -
för att de ska kunna se djupet i den judiska världen -
vilket kommer att ge dem en ökad uppskattning för sin egen judiska tro.
Det andra är att kunna nå judar med evangelium -
så att de kan förstå evangeliet som ett judiskt budskap -
från en judisk Messias som predikade först för judar -
i uppfyllandet av de hebreiska Skrifternas profetior och löften -
som gavs i Löfteslandet med templet som kontext.
Vad är det som inte är judiskt med detta? Att kunna presentera -
evangelium på samma sätt som för mig, på ett sätt som är logiskt -
för judar och inte som en för den judiska tron främmande religion.
- Vad är det då kristna kan lära sig av vår tros judiska rötter?
För det första kommer inte ordet Messias från ingenstans.
Första gången vi möter Jesus, i första kapitlet, i första evangeliet, -
i första versen i Matteus finns dokumenterat stamtavlan för -
Jesus Messias, Davids son, Abrahams son.
I ögonblicket då vi möter Jesus i Nya Testamentet möter vi en Jesus -
som redan är placerad innanför ramarna av redan existerande löften -
som Gud givit Israels barn. Det går inte att förstå Jesus så bra -
det går utan att erkänna denna kontext och utforska och förstå den.
Det är som att vara ett barn och klättra upp på vinden och där -
hitta en mängd gamla fotoalbum med släktingar som du inte visste du hade.
Du dammar av dem, öppnar dem och känner igen dessa människor -
som du inte kände till. Så är det för många kristna som utforskar -
de hebreiska skrifternas historia och profeternas budskap och inser -
hur starkt kopplat allt är till Jesu liv och tjänst för oss.
- Alan, du nämnde att det är viktigt att visa judar att Jesus faktisk är jude.
Också att visa på att arvet är judiskt.
Du är uppvuxen i New York i ett område med judar, men också med -
italienska och irländska katoliker. Hur såg din bild av kristendomen ut då?
Kristendomen verkade komma från en annan planet.
Eftersom jag föddes på 50-talet, så kort tid efter andra världskriget -
sträckte sig Förintelsens skugga också till Amerika där föräldrar -
skickade sina barn till hebreisk skola, väldigt angelägna om -
att uppfostra sina barn som judiska barn, -
till följd av den fruktansvärda tragedin i Europa.
Judarna har ett mycket jobbigt förflutet -
med den europeiska kyrkan. Förföljelse från kristna, -
nazisterna, Förintelsen och alla dessa saker verkade höra ihop -
och berättade för mig att kristna var farliga och de borde undvikas.
Även om Jesus var jude behandlade hans efterföljare vårt folk mycket illa.
Kristna var något att frukta. Även om jag hade kristna vänner -
i grundskolan så fanns det en enorm vägg som separerade mig och -
vårt judiska samhälle från den dominerande kristna kultur som vi -
levde i. Vi lärde oss att leva med dem, men misstänksamheten fanns -
alltid där på grund av vår historia med kristna, särskilt då i Europa.
- Nu kan vi gå vidare till vad som hände dig i Paris.
Du sa att du lärde dig leva avskild från kristendomen. Vad gjorde att -
du började känna dig intresserad och dragen till Jesus som Messias?
Jag reste i Europa sommaren -74.
Likt många jämnåriga med ryggsäck och europass, bodde på vandrarhem
och var under den sex veckor långa resans sista vecka i Paris, Frankrike.
Jag bodde på ett kristet vandrarhem i en kyrka. När jag vaknade så hördes -
skrik och svordomar på ett antal olika språk. Någon hade den natten -
varit mycket upptagen med att stjäla. Jag var en av de utsatta.
Den enda natten då jag lagt ifrån mig min midjeväska.
Jag vaknade, den var borta tillsammans med alla mina pengar -
mitt pass, all annan legitimation och min flygbiljett hem.
Allt jag hade kvar var smutsig tvätt.
Jag minns hur jag satt på sängen den morgonen och bad.
Det var nog min första bön sedan min bar mitzva: -
"Herre, finns Du där uppe så ligger bollen i Dina händer."
Jag hade en galen idé. Jag hade kunnat ringa hem -
efter pengar men jag valde att se vad som skulle hända med mig -
i en främmande stad, utan att kunna språket, helt utan resurser.
Jag sa: "Jag är nu ett Guds barn. Vill Han ta hand om mig så är det bra.
Om inte så dör jag i Paris."
Jag var så olycklig och hade letat efter svar under så lång tid.
För att göra en lång historia kort. Den dagen besökte jag Louvren.
Vandrarhemschefen hade gett oss alla några franc till mat och -
gett oss lov att bo där några dagar tills vi löst situationen -
så jag fortsatte med mitt turistande. Vid Louvren träffade jag -
en ung kvinna från Milwaukee, Wisconsin av alla platser.
Hon började prata med mig och jag berättade lite om det som hade hänt.
För att göra berättelsen ännu kortare. Under loppet av flera dagars oskyldig-
vänskap upptäckte jag att hon var en mycket livfull och hängiven -
troende. Mina kristna stereotyper var mycket dåliga.
Jag trodde de var korkade, fantasilösa och tråkiga människor.
Men hon var inte korkad.
Hennes fantasi var fantastisk och hon var då rakt inte tråkig.
När jag började ställa frågor om henne -
delade hon evangelium med mig -
på ett sådant sätt som en jude behöver höra det.
Presentera Jesus som en jude, som någon som kom för att uppfylla -
våra egna hebreiska Skrifter. Jag hade aldrig förr hört något liknande.
Jag trodde att kristendomen dök upp ur intet.
Jag anade inte att det var en rörelse bland judar under -
det första århundradet i Israel. Jag började förstå och jag insåg -
för det första att om jag började tro på Jesus skulle jag ändå förbli jude.
Det är den viktigaste och svåraste psykologiska barriären för att en jude -
ska höra och ta emot evangelium.
Budskapet vi har fått höra från vår tidiga barndom är att vi kan -
tro på Gud eller inte, gå till synagogan eller inte men vi är fortfarande judar.
Men det vi inte kunde göra och förbli judar var att tro på evangelium.
Nu såg jag det som judiskt.
Efter att mitt hjärta hade mjukats upp lite gentemot detta budskap -
hände mig något mycket starkt på Louvren, -
genom de religiösa konstverken på museet -
och genom min vän Saras närvaro.
Genom konsten och hennes närvaro på ett sätt som jag inte kan förklara -
fick jag ett utomordentligt starkt möte med Jesu närvaro -
genom den Helige Andes kraft.
Jag hade inga ord för det då det hände, -
inget ordförråd att förklara vad som pågick.
Allt jag visste var att genom den religiösa konsten och Herrens närvaro
i henne blev jag plötsligt konfronterad av Jesus Messias levande verklighet.
Jag var skräckslagen.
Jag visste inte hur jag skulle bete mig i gensvar.
Jag visste på en gång att om jag svarade skulle jag -
ge svar på ett anspråk som hela skapelsens Gud gjorde på mig.
Jag var inte säker på att jag var beredd att göra så.
Jag trodde ju att jag var kapten på mitt eget skepp.
- Men då kanske du inte längre kunde vända tillbaka? Du hade redan hört -
sanningen och hur skulle du kunna gå tillbaka efter att ha upplevt det?
- Mycket insiktsfullt. Om jag vände tillbaka skulle jag leva en lögn.
Jag säger alltid att du ska vara försiktig när du ber om sanningen -
för du kanske inte är beredd att ta emot det du får.
Det kanske inte är den sanning du föredrar eller tycker om -
men eftersom att du bjöd in den så finns den där.
Du kan låtsas som att det inte hände och leva i lögn resten av ditt liv -
eller svara på detta skrämmande anspråk som skapelsens Gud gör -
på dig i det ögonblicket. Precis som Paulus på vägen -
till Damaskus fick fråga: "Herre, vad vill Du att jag ska göra?"
Jag fick ställa mig den frågan -
och mitt liv har fått vara ett svar om än så ofullständigt -
till denna fråga som jag fick för 40 år sedan.
Vad kan vi lära oss från din erfarenhet när vi -
vill dela med oss av Messias till judarna?
Kan du förklara lite om de kulturella skillnader som vi måste förstå?
Det är en bra fråga. Jag tror att evangelium är till för alla -
både för judar och ickejudar. Det finns specifika hinder i alla kulturer -
och det finns som sagt vissa hinder då man delar evangelium med judar.
Det första handlar om ett allvarligt tillitsproblem.
De krävs tålamod för att dela evangelium med judar.
Har du möjligheten att göra det: skapa en äkta tillitsfull relation -
med din judiska vän och börja ställa frågor om deras judiska identitet.
Firar du judisk påsk? Vad är det i ditt liv som gör det till ett judiskt liv?
När den judiska personen börjar gensvara kanske det sker med frågor -
till dig om din kristna tro. Det är genom dessa trygga och -
förtroendefulla möten som man bäst förmedlar evangelium.
Jag minns väl hur Sara ställde många frågor om min judiska bakgrund.
Eftersom att hon intresserade sig var det naturligt för mig att -
vara intresserad tillbaka och när hon började dela evangelium -
med mig var jag mer öppen för att höra det.
För att detta ska hända måste det läggas en grund av förtroende innan -
ett meningsfullt gensvar kan ges. Det kräver tålamod.
Om jag vågar tala generellt så är judar mycket interagerande.
De vill lyssna på vad du har att säga och de vill också säga sitt.
Men det måste ske i en trygg och förtroendefull relation.
- Du har också skrivit en doktors- avhandling om judisk-amerikanska -
relationer i USA. Det vore intressant att höra hur -
dessa relationer har utvecklats. Syns det någon antisemitism?
Kan du berätta lite om dina upptäckter?
Avhandlingen tar upp judisk-kristna relationer i USA under natzieran.
Innan 1920-talet fanns egentligen inget som kunde beskrivas som -
judisk-kristna relationer. Det fanns kanske judar och kristna som var -
vänner. Rabbiner, pastorer och präster - men bara på individbasis.
Det var först i slutet av 1920-talet i samband med att Hitler steg fram -
som judar och kristna mer koordinerat började arbeta -
tillsammans för att bekämpa antisemitism och att protestera mot -
det som Hitler gjorde, först i Tyskland och sedan i resten av Europa.
- Så detta hemska krig förde alltså samman judar och kristna i USA?
Ja, det gjorde det och det roliga är att kristna var tvungna att hitta -
en anledning till att tycka om judarna.
"Hitler är ond och han hatar judarna.
Vi är goda - betyder det att vi måste tycka om judarna?
Om vi nu måste tycka om judarna, varför ska vi tycka om judarna?"
De kristna började söka en anledning att tycka om judarna och att stå upp -
för dem och de kunde skapa en berättelse om judarnas bidrag till det -
amerikanska livet, hur värdefulla de var som medborgare och liknande.
- Hur har det förändrats idag?
Det finns många officiella konferenser för judar och kristna.
Det finns ett dokument skrivet av judar: ”Dabru Emet ― tala sanning” -
som lägger fram principer för judisk-kristna dialoger -
gällande vad judarna vill ha ut av den sortens relationer.
En av de stora kontroverserna gällande judisk-kristna dialoger är: -
För att judar ska känna sig bekväma med kristna i såna här -
konferenssammanhang så måste de kristna lämna sina traktater vid dörren-
och låta bli att uttryckligen evangelisera -
för judarna som i allmänhet inte vill ha såna diskussioner.
Judisk-kristen dialog är ur ett judiskt perspektiv att -
uppmuntra kristna att stå emot antisemitism och att stå -
med Israel men att lämna allt evangelisationsmaterial hemma.
Hur ser antisemitismen ut i USA idag jämfört med Europa?
Det som händer i USA nu efter valet!
Jag tänker inte dra några slutsatser angående valet -
men det verkar finnas en arg och aggressiv ande i USA idag som -
uttrycker sig genom antisemitiska hot emot judiska centrum.
Det handla om fler än en eller två, det är dussintals. Också skändandet -
av gravplatser som inte är en ny företeelse men som verkar öka.
Judiska organisationer övervakar såklart antisemitiska hot och attacker -
och det verkar finnas en mycket oroande ökande trend.
Det har alltid funnits ett underliggande stråk av antisemitism -
genom hela USA:s historia men det är oftast extremistgrupper -
som sysslar med sånt. Men de verkar bli allt vanligare.
Det är en stor källa till oro för judiska ledare, judiska samfund och -
även för individuella judar som är amerikanska medborgare.
Vi är vana vid att se detta i Europa men inte lika mycket på egen mark -
och det är mycket oroväckande.
- Vad kan kristna göra för att stå med sina messianska bröder och systrar -
och även med judarna? - Beträffande vad kristna samfund -
kan göra: De kan bjuda in messianska judiska talare -
att tala om Messias och påsken och om trons judiska rötter.
I min tjänst med Chosen People har jag säkert -
varit i 750 till 800 församlingar under de senaste 20 åren.
Församlingar som har bjudit in mig för att hjälpa dem att förstå -
det som vi har pratat om: Den judiska kontexten för Jesu liv och tjänst -
och för att lära sig om de saker Jesus gjorde i koppling till templet, -
högtiderna och alla såna saker. Det gäller i de kristna samfunden.
Men gällande samhället i stort måste kristna stå upp och låta människor -
veta att antisemitism inte är acceptabelt att syssla med offentligt.
De behöver börja tjäna människor och hjälpa med komma över det.
- Du nämnde att du känner dig som en broder till de kristna -
men också till judar som inte tror på Messias.
Hur påverkades din identitet när du blev en messiansk jude?
Många messianska judar kan vittna om och i mitt fall...
När jag tog emot Herren följde jag den bibliska uppmaningen -
att beräkna kostnaden, den dyrbara pärlan -
och jag undrade vad jag behövde göra för att bli kristen.
Måste jag sluta vara jude, måste jag lära mig golfa, -
jaga eller göra vad nu hednakristna gör på helgerna?
Jag blev så förvirrad. Hur skulle jag vara?
Men det som många judar vittnar om är att när de tar emot Messias får de -
ytterligare en dimension av judisk identitet som de inte visste fanns.
En identitet som finns inom ramverket för sanningen i Nya Testamentet.
När jag blev villig att lägga så mycket av mig själv som jag kunde på altaret -
till Herren för att kunna ta emot Honom fick jag en underbar -
överraskning. Istället för att min judiska identitet smälte bort och blev -
till kristen så förstärktes min judiska identitet när min relation till -
Jesus Messias har vuxit sig starkare under mitt liv. Här blir Paulus ord -
så betydelsefulla när han talar om sina älskade landsmän.
Han skulle lägga ner sitt liv - till och med sin frälsning säger han -
i Romarbrevet - för sitt folks frälsnings skull.
Även om jag vet att jag är en broder till alla troende i Messias -
jude eller inte, räknas jag också som en av Paulus älskade landsmän.
De är ju också mina älskade landsmän och mina böner för dem är -
samma böner som Paulus bad genom samma Ande som gav honom kraft: -
Att mina älskade landsmän ska få lära känna evangeliets förlösande kraft.
- Underbart! Tack Alan Shore för intervjun.
Var välsignad i din tjänst. - Tack för att jag fick komma.
Översättning: Carl Ahl Himlen TV7