INTERVJUU
Tere tulemast vaatama tänast saadet!
Täna kuuleme loo sellest,
kuidas Jumal võib kasutada täiesti tavalist inimest,
kui ta vaid peatub ja võtab kuulda Jumalat.
Helena Ilves on seitsme lapse ema ja paljudele ka vaimulik ema,
olles kui argipäeva evangelist,
kes räägib Jeesusest just seal, kus ta liigub ja toimetab.
Tere tulemast saatesse, Helena Ilves! - Tänan.
Sul on and leida sõpru, kus iganes sa siis ka poleks -
olgu see Soomes või välismaal.
Kust oled saanud selle julguse
rääkida Jeesusest kõigile, keda kohtad?
Ma ei tea seda isegi.
Küllap Jumal on selle andnud.
Oled evangeliseerinud inimesi nii siin Soomes, Venemaal, Iisraelis,
Hispaanias ja isegi Indias.
Kust sa selle leegi oma südamesse oled saanud?
Rääkisid oma lapsepõlve erilisest kogemusest.
On see ehk sealt pärit?
Jah, usun, et see sai alguse sellest, kui sain Jeesust tundma.
Sain olla taevas koos Jeesusega.
Olin suremas ja arstid ei andnud mulle palju lootust.
Kuid mu isa ja ema olid kuulnud, et Helsingis on lastekliinik,
mille nime ma enam täpselt ei mäleta,
kuid seal olevat üks arst,
kes pidavat suutma ravida terveks, ükskõik, millise haiguse.
Nii tahetigi mind sinna viia,
kuigi mu kohalik arst ütles, et ma suren poole tee peal ära.
Nii et, ta soovitas meil mitte minna, kuna arvas, et ma ei pea vastu.
Olin nii haige.
Peale minu läbivaatust selgus, et mul on tugev ajukelmepõletik,
mis paljudel põhjustas pimedaks või kurdiks jäämist.
Kuid ma olla öelnud kõva häälega, mida ma ise küll ei mäleta,
kuid ema-isa ütlesid, et olin öelnud: "Mu Õpeaja ütleb, et ma ei sure."
Nii olin mitu korda korranud, et pole vaja karta, kuna ma ei sure.
Seejärel aga käisin taevas, kus kohtusin Jeesusega.
Ta oli nii imeline,
et siin maa peal pole midagi sellist, mis oleks Temaga võrreldav.
Ta nägi noore mehena välja ja Tal olid sinised silmad.
Nägin seda, kuna vaatasin Talle silma.
Ta oli üdini armastust täis.
Sellist armastust, mis läbistab kogu su olemuse.
See on nii imeline, et sellest ei taha kuidagi loobuda,
vaid sa tahad hoida veelgi enam Jeesuse ligi.
Tahtsin vaid nõjatuda Ta õlale ja olla lihtsalt Tema ligiolus,
sest kogesin Ta armastust, mis minust kui pidevalt läbi voolas.
Ja selle kõige käigus ma sain korraga terveks.
Tulin sellest taeva kogemusest tagasi koju, oma voodisse
ega teadnud midagi, mis vahepeal oli juhtunud.
Keegi mu sõpradest oli käinud mind vaatamas,
olles jätnud mulle 20 marka ja šokolaaditahvli.
Isa-ema olid parasjagu tööl,
kuid mu vanema oli kodus mind hoidmas.
Võtsin oma 20 marka ja läksin poodi, soovides osta jõulukinke,
kuna kogu see lugu juhtus vahetult enne jõule.
Nii tahtsingi osta kõigile oma kallitele jõulukinke.
Läksin poodi ja seal oli palju inimesi.
Eriti just vanu mehi.
Vanasti oligi nii,
et mehed kogunesid kodukandi poodide juures,
olles kõik nö oma inimesed.
Ütlesin neile kõigile: "Ma käisin taevas ja sain terveks!"
Kuna osad olid mu olukorrast kuulnud, olid nad hämmingus, öeldes:
"Kuidas sa siin oled, kui olid ju suremas?!"
Vastasin, et käisin taevas ja sain seal terveks.
Mehed olid täiega hämmingus sellest.
Ütlesin neile, et taevas oli nii imeline ja ma oleks tahtnud sinna jäädagi,
kuid minu õnnetuseks toodi mind siiski maa peale tagasi.
Ütlesin Jeesusele, et ma ei taha enam maa peale tagasi,
kuid Ta ütles mulle nii armsasti: "Sul on oma ülesanne seal täita.
Ma olen kõik su jaoks valmis seadnud ja sinu asi on vaid kuulutada."
Olen endiselt sellel teekonnal, kuna mulle pole veel järgi tuldud.
Lisaks sellele taevas käigule oled näinud mitmeid teisigi imesid.
Jumal on aidanud sind mitmel imelisel moel. - On.
Milliseid argipäeva imesid oled sa kogenud?
No leib on alati laual olnud ja raha ka.
On olnud aegu, kus mul polnud sentigi kotis,
kuid kotist midagi võttes leidsin sealt ka raha.
Kütust autosse on samuti jagunud ja mitmeid muid asju.
Üks erilisi asju on ehk see,
et olen saanud ujuda India meres koos haidega.
Haid ujusid ümber minu ja mulle püüti anda edasi ohusignaali,
kuid ma ei teadnud neist märkidest midagi,
kuna see oli mu esimene kord ujuda koos haidega.
Nägin haidele lisaks enda ümber ka kui kolmnurki,
teadmata, mis need on.
Seal oli ka keegi inimene, kes tahtis filmida seda kõike.
Ta oli filminud nii mõndagi,
kuid polnud kunagi näinud, kuidas hai inimese lõhki tõmbab.
Minu ümber aga ujus 4-5 haid.
Siis aga läks nii, et ma vaid ujusin edasi.
Mulle küll näidati neid ohumärke, kuid ma ei saanud neist aru
ja ma lihtsalt ujusin rannani välja.
Ühtpidi oli võimalus, et lained oleks mu endaga kaasa viinud,
kuid ma sain sellise üleloomuliku jõu, mille abil randa ujuda.
Rannas olevad inimesed olid kabuhirmus,
püüdes mulle juba vastu ujuda,
kuid keegi ei saanud mind kätte enne, kui juba rannas olin.
Millest see tingitud on, et oled näinud nii palju imesid?
Kõiki neid tervenemisi ja muid asju, millest just rääkisid.
Teine lugu juhtus Iisraelis,
kui olin sealses saatkonnas perenaise ametis.
Läksime Tibeeriasse, kus meil oli oma kodu.
Meil oli oma kodu ka Jeruusalemmas ja me lapsed käisid koolis seal.
Kuid me läksime Surnumere äärde ja ma olin üliväsinud.
Seal Surnumeres on täitsa võimalik magama jääda
ja ma jäingi.
Mu pojad mängisid samal ajal rannas.
Korraga ärkasin Jordaania rannas,
kus mind ümbritsesid kaks politseinikku.
Põrkasin peaga vastu üht kivi, nii et ärkasin selle peale üles.
Tõusin koheselt püsti,
teades, et mu pojad on teiselpool vett - Iisraeli rannas.
Tõusin püsti ega öelnud sõnagi,
sest ega ma osanudki ei nende keelt ega ka mingit muud keelt.
Olin küll käinud heebrea keele kursustel,
kuid ega ma seda eriti ei osanud.
Läksin vaatama teisele poole kallast, mis mu lapsed teevad
ja nad mängisid kenasti rannas, nii nagu nad sinna olid jäänud.
Neil polnud aimugi, et ema oli "pehmes voodis" magama jäänud.
Kuid mis sa arvad,
millest see on tingitud, et oled näinud nii palju imesid?
Miks Jumal on lasknud sul seda kõike kogeda?
Ma tõesti ei tea.
- Kas kes iganes võib kogeda samu asju?
Ikka võib. Kes iganes.
Või see näide, kui oleme õigel ajal bensiini saanud.
Kütus oli otsas ja raha polnud,
aga Jumal on varustanud selles vallas väga mitmeid kordi.
Lisaks sellele võiks ju rääkida asjadest,
mis on mu sõpradega juhtunud,
mitte vaid sellest, mis minu või mu lastega on juhtunud.
Ütlesid, et sul on lähedane suhe Jeesusega.
- See on see kõige parem asi!
Mil moel Ta sinuga räägib?
Ta räägib nii, et saan sellest aru.
Ma ei oskagi seda muudmoodi kirjeldada.
Kuid kui mul on mõni hädaolukord...
Kui kõik on hästi, siis me ei mõista, kui oluline Jeesus on,
kuid kui häda on käes, siis ütleme küll:
"Jeesus, anna mulle nüüd seda, mida vajan!"
Nii olen ka ise saanud mitmeid kordi otsest abi
ja otseseid nõuandeid.
Ja neid olen ma vägagi vajanud.
Kui vaid jaguks alati oidu võtta seda nõu kuulda
ja teha selle kohaselt.
Ehk siis, ma pole mitte alati olnud sõnakuulelik
ja ma olen seda hiljem kahetsenud,
kuid kui väga ka ei kahetseks, siis ega seda olematuks ei tee.
Seda, kui oled öelnud või teinud midagi valesti.
Üks selliseid hädaolukordi leidis aset Nõukogude Liidu ja Külma sõja ajal,
kui smuugeldasid sinna salaja Piibleid.
Kuidas Jumal sind neis oludes juhtis?
Väga täpselt.
Näiteks Piiblite pakkimisel,
tänu millele ma ei jäänud kordagi vahele.
Isegi, et vahel helistati piirile ette
ja öeldi, et sinna tuleb selline naine, keda ei tohi üle piiri lasta,
kuna ta on Piiblite smuugeldaja.
Kuid teate, mis?
Mind ei peetud kunagi kinni, kuigi neid oli ette hoiatatud.
Rääkisid ühe loo sellest,
kui olid hotellis ja said Jumala käest hoiatuse.
Mis lugu sellega oli?
Jumal andis teada,
et hommikul tullakse kõiki hotellitube läbi vaatama,
tegemaks kindlaks, et seal poleks midagi salajast.
Jumal ütles mulle seda hommikusöögi ajal.
Peatusin hotelli 15. korrusel koos oma sõbranna Arjaga.
Ütlesin Arjale, et peame minema Piiblid kokku pakkima
ja hotellist ära toimetama.
Pakkisime Piiblid suurtesse kottidesse,
mis olid väga rasked.
Ootasime parasjagu lifti,
kui nägin, kuidas nö korruse teenija helistas kellelegi.
Ja ma teadsin täpselt, mille pärast ta helistab -
selleks, et anda teada me minekust koos oma suurte kottidega.
Olime lifti astudes suures ärevuses,
kuid Jumala vägi tuli nii võimsalt me üle,
et me hakkasime kõva häälega naerma.
teadmata samas, mis me kottidest saab.
Kuid Jumal ütles meile, et hotellist välja astudes
on vasakut kätt teine auto - punast värvi,
mille marki ma enam ei mäleta.
See polnud vist Škoda ka... Ma tõesti ei mäleta enam.
No igal juhul, üks selline auto oli ootamas meid.
Jõudes liftiga alumisele korrusele,
ootasid meid mõlemal pool kätt ees miilitsad.
Täisvarustuses.
Me aga naersime kui meeletud,
nähes suurt vaeva, et saada oma rasked kotid liftist välja.
Nad vist arvasid, et me oleme täiega purjus,
või ma ei tea ka, mida nad arvasid.
See oli juba nende asi.
Kuid nad ei teinud meiega midagi.
Tarisime oma kotid ukse alla, ikka veel naerdes,
nii et nad arvasid vist tõesti, et oleme täis.
Viisime oma kotid tolle auto peale ja see teadis täpselt, kuhu sõita.
Läksime ühte koju ühes kortermajas, mis oli inimesi paksult täis.
Autojuht aitas meil need rasked kotid tuppa viia,
kuna majas polnud mingit lifti.
Tuba oli rahvast täis
ja ühed hakkasid nutma ning teised naerma.
Seal oli keegi, kes oli vähemalt 30 aastat palunud,
et Jumal saadaks neile oma Sõna.
Ja nüüd korraga me viisime neile seda Jumala Sõna,
mis oli nii oluline nende jaoks.
Tänu Jumalale!
Sa saad väga otseseid sõnumeid Jumalalt,
kes juhib sind väga detailselt.
Kuidas sa hoiad alal oma osadust Jumalaga
ja üldse kogu oma vaimulikku elu?
No ma ei tea, kas ma oskangi seda hoida?
Kuid sa aegajalt ikka ju palvetad ja lähed Jumala ette?
Ma räägin Temaga kui sõbraga. Nii nagu ma praegu sinuga räägin.
Räägin Jeesusega täpselt samamoodi.
Meil on selline omavaheline mõistmine.
Mis see aga täpsemalt on, ega ma ei teagi.
Sa oled elanud 14 aastat Iisraelis, töötades eripaikades kokana.
Ühtlasi kohtusid seal siis paljude juutidega.
Kuidas Jumal seal juutide seas toimetab?
Tahtsin minna Iisraeli selleks, et rääkida neile Jeesusest.
Ma armastan Jeesust ja ma tean, et Jeesus armastab neid
ning tahab päästa nad.
Nii et mu Iisraeli mineku põhjuseks oli soov võita hingi Jeesusele.
Paljud ei mõista,
et ka see võib olla põhjuseks, miks sinna minna.
Mu mees oli seal juba ees ÜRO vägede kaudu.
Toimetas Golaanidel jne.
Nii oli minugi sooviks sinna saada.
Olin juba lapsest saati armastanud seda maad,
kui ema ja isa lugesid meile lugusid juutidest.
Kõik need piiblilood, mis pandi laste keelde,
sünnitasid minus ka armastuse selle maa ja selle asjade vastu.
Siis aga tuli selline võimalus,
et kuna mu mees oli seal sõjaväeteenistuses,
aga siis läkitati neid Soome-Eesti vahelisele piirisaarele,
kus polnud koole ega midagi.
Nii et ta ütles mulle:
"Mine nüüd sina Iisraeli, kuna oled seda nii väga igatsenud.
Sul on võimalus minna
ja seal on ka poiste jaoks soomekeelne kool olemas."
Nii et see oli hea algus kõigele.
Olin küll mõelnud, et kellele mind seal Iisraelis vaja,
kuid üks mu sõpradest oli rentinud endale väikese hotelli seal
ja ta kutsus mind sinna kokaks.
Ta teadis, et olin varasemalt olnud Piiblikoolis kokaks,
nii et midagi ma ikka oskasin,
kuigi polnud kunagi kokaks õppinud.
Nii ma siis läksin.
Jõudsin sinna öisel ajal
ja pidin juba järgmisel hommikul hommikusööki valmistama.
Mõtlesin, et lähen ostan poest midagi,
kuid ma ei osanud öelda heebrea keeles,
et tahan mune.
Ometi oli mul kindel plaan neid osta, kuigi ma ei näinud neid kusagil.
Seal oli igasugu kotte ja karpe, kuid ma ei saanud millestki aru.
Nii hakkasin tegema kana häält ja nad said aru, et soovin mune.
Sain leti alt oma munad kätte, ostes veel lisaks piima ja veel midagi.
Piima ma vähemalt nägin, kuid mune ei kusagil.
Kuid tahtsin hommikusöögi jaoks just mune osta.
Kuidas evangeelium neid juute puudutas?
Alustasin seal ühe palveringiga, kuhu tuli päris palju inimesi,
isegi, et ma ei osanud sõnagi nende keelt.
Kuid alati leidus keegi, kes sai tõlkida.
Seal oli perekond Syvänen,
kellega saime kohe algul väga lähedasteks.
Olime kui üksteise hingehoidjad.
Nende pereema jagas minuga kõike, olles tänaseks juba taevakodus,
kuid tema lapsed peavad ikka veel ühendust.
Nii et ma hakkasin pidama koduteenistusi,
jätkates nendega eriti veel siis,
kui saime päris oma kodu, mille Jumal oli meile valinud.
See oli suur kodu ja mahutas palju inimesi.
Vahel oli isegi nii palju inimesi,
et mul oli nurgas lausa 20 patja, mida inimestele istumise alla anda.
Nii et inimesi käis seal palju.
Ma ei pidanud arvet selle üle, millal keegi tuleb.
Inimesed tulid ja läksid.
Mul ei olnud ka mingit hinda meil ööbimise eest.
Mu jaoks oli alati tähtis saada 1. kuupäeval üür makstud
ning ka vesi ja elekter.
Kord oli nii,
et mul polnud piisavalt raha üüri maksmiseks.
Jumal aga ilmutas mu sellele lähedasele sõbrannale:
"Helenal on üürirahast 37 seekelit puudu,
mistõttu ole hea ja vii see palun talle."
Ja ta tuligi. Mingi 8 paiku, kui olin just ärganud.
Käisin alati kohe hommikul oma üüri maksmas
ja olin enne veel palvetanud, et: "Jumal, Sa näed seda olukorda
ja mul pole aimugi, kuidas ma ütlen, et mul pole kogu raha koos."
Ja siis mu sõbranna tõi selle raha.
Jumal on alati me abimees neis asjus, nii nagu paljudes muudeski asjades.
Kuid see oli üks näide sellest.
Oled alati püüdnud järgida Jumala juhiseid
ja Ta on jaganud neid sulle.
Mis on sinu meelest Jumala järgimise juures
kõige olulisem?
Sõnakuulelikkus. Alati.
Minu viga on olnud see,
et ma pole mitte alati olnud sõnakuulelik.
Kuid kui oled sõnakuulelik, siis asjad ka sünnivad?
Siis läheb väga hästi.
Sest sõnakuulelik teeb nii nagu ette öeldud.
Nii nagu Piibliski on väga täpsed juhised.
Mõni võib ju öelda, et: "Neid küll ei saa järgida!",
ja jagada inimlikke juhiseid.
Kuid ma ütlesin, et mul on vaid üks Juhendaja
ja ma tahan kuuletuda vaid Talle, olemata meelepärane inimestele.
Tema on see, kellelt tulevad minu juhised ja abi.
Jumal on andnud sulle ka võime kõneleda prohvetlikult.
Kas oleksid valmis palvetama me vaatajate eest
ja jagama ka julgustavat sõnumit, kui peaksid selle saama.
Ma tean, et me elame lõpuaegadel.
Jeesus on mulle öelnud,
et järgmine kevad on veel töö tegemise aeg,
kuid sügisest saab mu töö läbi
ja ma võin mõelda, mida edasi teha?
Ma ei oska seda öelda, kuidas peaksin edasi minema,
kuid järgmine kevad on veel töö tegemise aeg,
nii et ma löön jälle telgi me õuele püsti.
Üks grupp Kokkolast on samuti lubanud tulla.
Tegu on ühe orkestriga
ja nad tulevad sinna mängima ja laulma,
tehes kõike, mis tarvis.
Nii et Issand õnnistagu teid kõiki, kes te juba tunnete Jeesust
ja teadke, et tasub Talle kuuletuda.
Kogu tänu ja kiitus kuulub Jeesusele!
Ta on andestanud kõigi meie patud
ja kui me midagi palume Ta käest, siis me ka saame.
Paluge ja teile antakse, otsige ja te leiate.
Jeesus seisab oma tõotuste taga ja teeb just nii nagu on tõotanud.
Nii et Tema peale tasub alati loota.
Aitäh selle intervjuu eest, Helena Ilves!
Soovin sulle õnnistatud sügist
ja võimalust jagada evangeeliumi veel võimalikult paljudega.
Tõlge: Anne-Ly Raukas