Peter ja Rebekka Franz
Gospel Fire International on uskoon perustuva järjestö, -
joka tavoittaa kaukaisia kansoja -
ja yrittää muuttaa yhteisöjä Jumalan Sanan avulla.
Meistä on upeaa nähdä, kun sieluja tulee Kristuksen luo, -
ihmisten elämä muuttuu ja ihmiset löytävät toivon ja tulevaisuuden.
Näemme kärsimystä, ja tahdomme auttaa sen lievittämisessä -
kaikin mahdollisin humanitaarisin projektein.
Jeesus käski mennä kaikkeen maailmaan julistamaan evankeliumia -
ja kastamaan Isän, Pojan ja Pyhän Hengen nimeen.
Hän käski myös tehdä opetuslapsia.
Siksi teemme yhteistyötä seurakuntien ja muiden kanssa, -
jotta työ tulee tehdyksi. Rakastamme työtämme!
Jeesus käski seuraajiaan viemään evankeliumi joka kansaan ja heimoon.
Tänään haastattelen pariskuntaa, -
joka vie evankeliumia Afrikassa vielä saavuttamattomille kansoille.
Tervetuloa ohjelmaan, Peter ja Becky Franz -
Gospel Fire International -järjestöstä Keniasta. - Kiitos. Tämä on ilo.
Kiva, että olette täällä.
Näimme äsken esittelyvideon työstänne. - Hienoa.
Voitteko kertoa jotain ihmisistä, joita tavoitatte?
Keitä nämä tavoittamattomat kansat ovat ja missä he asuvat?
Gospel Fire International työskentelee pääosin Itä-Afrikassa.
Suuntaudumme Keski-Afrikkaa kohti -
Etelä-Sudanissa ja Etiopiassa.
Tällä hetkellä saavutamme nyangatomeja, -
toposoja, turkanoja ja muriléja. Ne ovat painopistealueitamme.
Viime vuonna työskentelimme Pohjois-Ugandassa alueilla, -
joilla Herran vastarinta-armeija LRA on vaikuttanut paljon.
Pystyimme menemään viiteen kaupunkiin, -
joissa LRA oli vaikuttanut kovasti.
Ensisijassa yritämme saavuttaa alueet.
Etsimme etenkin vaikeita alueita, -
joilla ihmiset eivät ole olleet Herran hienon evankeliumin vaikutuspiirissä.
Monet lähetyssaarnaajat ovat yrittäneet samaa ennen teitä.
Osa on menettänyt henkensäkin.
Mistä saatte rohkeutta mennä näille alueille?
Aina se ei ole meille helppoa.
Mutta koemme evankeliumin viemisen sinne merkittävänä.
Jeesus sanoi, ettei meidän tule pitää kiinni elämästämme vaan mennä.
Tietysti käytämme maalaisjärkeä. Meillä on sotilassaattue.
Käytämme varovaisuutta.
Mutta päätarkoituksemme on tavoittaa ihmisiä evankeliumilla.
Tavoitatte muslimeja ja animisteja.
Millaisia menetelmiä käytätte?
Miten viette evankeliumia niille, jotka eivät ole ikinä kuulleet Jeesuksesta.
Yksi tehokas evankeliointitapa on näyttää Jeesus-filmi.
Menemme alueille, -
ja missä vain voimme, eri kylissä, näytämme filmin Jeesuksen elämästä.
Se vaikuttaa todella paljon myös muslimeihin.
Toimimme muslimien parissa eri tavalla kuin animistien parissa.
Muslimeille kerromme Raamatusta.
Aloitamme luomiskertomuksesta.
Kerromme, miten Jumala loi Aadamin ja Eevan.
Syntiinlankeemuksesta.
Opetamme näin 20 minuuttia kerrallaan.
Sitten laulamme heidän tyylillään mutta tietysti kristillisin sanoituksin.
Sitten taas opetamme 20 minuuttia.
Päivittäin on kolme jaksoa, -
jossa kerromme sanoman yksinkertaisesti.
Painotamme asioita, joista ei kerrota Koraanissa -
mutta jotka osoittavat Jeesusta, Jumalaamme, erityisellä tavalla.
Käymme läpi Vanhaa testamenttia.
Puhumme Eliasta ja Mooseksesta.
Puhumme aina uhrista ja sen merkityksestä, että veri piti vuodattaa,
jotta myöhemmin voimme selittää, miksi Jeesuksen piti kuolla ristillä.
Paras paikka alkaa selittää Uutta testamenttia muslimeille -
on kirkastusvuori, jossa Jeesus kohtaa Elian ja Mooseksen.
Miksi he puhuvat Jeesukselle.
Miksi on niin tärkeää, että he ilmestyvät ja puhuvat Jeesukselle.
Syynä on se lopullinen uhri, jonka Jumala antaisi ihmiskunnan puolesta.
Miten se otetaan vastaan? Tämä on uusi sanoma ihmisille.
Voisi odottaa, että he ovat kenties vihaisia, pelokkaita tai hämillään.
Voitteko kertoa esimerkkejä, miten sanomaan reagoidaan?
Olimme Moyalessa Etiopian rajalla.
Pystytimme lavan keskelle kaupunkia.
Emme halunneet provosoida, joten emme laittaneet esille isoa kylttiä, -
jossa lukee: "Jeesus parantaa särjetyt sydämet". Pystytämme sen yleensä.
Pystytimme vain lavan ja aloimme saarnata.
Ihmisillä on hyvin erilaisia reaktioita.
Noin 3 000 ihmistä on vastaanottavaisia.
He haluavat kuulla sanomamme.
Sitten on viisitoista muuta, -
jotka juuri tulivat muslimien perjantairukouksesta.
He alkavat kivittää meitä. Kohtaamme kumpaakin.
Kolmetuhatta ihmistä haluaa kuulla evankeliumin. Viisitoista heittää kiviä.
Siksi on hyvin tärkeää toimia yhteistyössä hallinnon kanssa -
ja sen suojeluksen alaisena, -
sillä uskonnonvapaus on nuijittu maan perustuslakiin.
Muslimialueilla on tärkeää myös solmia suhteita ihmisiin.
Kun pystytimme Moyalessa puhujalavan keskelle toria, -
kävelimme kaupungilla ja tutustuimme muslimeihin.
Jotkut tulivat kysymään: "Mitä oikein teette? Mikä tämä on?
Onko tämä uusi kännykkäfirma? Myyttekö kännyköitä?"
Vastasin: "Emme oikeastaan ole kännykkäfirma, -
mutta se liittyy kommunikaatioon. Tulkaa huomenna kuuntelemaan.
Saatte kuulla jännittäviä asioita kommunikaatiosta Jumalan kanssa."
Rakennamme suhteita. Viime vuonna -
aloimme järjestää jalkapalloturnauksia ystävystyäksemme muslimien kanssa.
Kun on luotu ystävyyssuhteita, ihmisten sydän alkaa avautua sille, -
mitä tulee jatkossa. Rakastamme muslimeja. He ovat ihania.
Se on mahtavaa. Se vaatii paljon luovuutta.
Peter on Afrikassa syntynyt lähetyslapsi. Becky on pastorin tytär.
Tuntuu melkein kuin kohtalonne olisi ollut päätyä lähetyssaarnaajiksi.
Liittyikö kutsun löytämiseen nuorempana kamppailua?
En tiedä, oliko se kamppailua.
On pakko sanoa, että olen erittäin kiitollinen vanhemmilleni.
Varttuessani pidin Jumalan valtakunnan työtä erityisenä.
Isä tapasi mennä alkoholistien juttusille.
Hän tapasi narkomaaneja. Heitä kävi kotonammekin.
Hän osoitti heille aina rakkautta. Hän osoitti omalla esimerkillään, -
ettei ole mitään parempaa kuin Jumalan palveleminen.
Sen ympäröimänä minä vartuin.
Sanoin Herralle: "Eräänä päivänä haluan palvella Sinua."
Tietysti teini-ikäisenä oli kamppailuja. Maailmakin kiinnosti.
Näin, kuinka ystäväni kävivät diskossa ja joivat.
Ajattelin: "Ei. Tuo ei ole elämääni."
Olen saanut Jumalalta yhden elämän. Tahdon, että sillä on merkitystä.
Tahdon palvella Jeesusta.
Silloin aloin etsiä Häntä tosissani. Täytyin Pyhällä Hengellä.
Aloin palaa Jeesukselle. "Herra, mitä ikinä tahdot minun tekevän, sen teen."
Hieno kertomus. Entä Peter?
Kutsuni alkoi sydämen palosta.
Annoin elämäni Herralle, kun olin kymmenvuotias.
Kun olin 12, minulla oli hyvin erityinen kokemus Pyhän Hengen kanssa.
Se oli hyvin voimallinen. Sitä sanotaan myös Pyhän Hengen kasteeksi.
En tiennyt, mitä se oli. Mutta se oli hyvin erityistä.
Kun olin 14-vuotias, tapasin käydä isäni kanssa evankelioimassa.
Esitimme elokuvia iltaisin.
Sain käyttää koneita.
Silloin käytettiin 16 mm:n filmejä.
Näytimme T. L. Osbornin filmejä ja Jeesus-filmiä.
Rakastin sitä työtä.
Muistan katselleeni T. L. Osbornin filmejä -
ja nähneeni valtavien ihmisjoukkojen ottavan Jeesuksen Vapahtajakseen.
Ja sitten ne ihmeet: sokeat silmät, kuurot korvat.
Muistan, kuinka poikana sanoin: "Herra, tätä haluan joskus tehdä."
Se alkoi sydämessäni.
Jatkoin sen tavoittelemista salaa.
En kertonut kenellekään. Pidin sen elämäni tavoitteena.
Kun kuljin sitä kohti, Jumala antoi aina vahvistuksia.
Myöhemmin, kun Becky ja minä menimme Afrikkaan vuonna 1988, -
olimme ensin aluelähettejä.
Pääosin työ oli komiteoissa istumista.
Tajusin, ettei se ollut minun juttuni.
Halusin päästä kutsuun, jota koin.
Palasin siihen, mikä oli tuttua: filmien esittämiseen.
Aloin evankelioida.
Tavallisesti meillä oli auton katolla kovaääniset ja valot.
Saarnasimme maasturin konepellillä.
Pystytimme valkokankaan.
Kun filmikeloja vaihdettiin, todistimme uskostamme.
Johdimme ihmisiä Kristuksen luo.
Koin, että olin löytänyt oman juttuni.
Becky, millaista oli mennä Afrikkaan?
Tuliko sinulle kulttuurišokki? Olet asunut siellä nyt 28 vuotta.
Sanotte olevanne enemmän afrikkalaisia kuin saksalaisia.
Miltä se tuntui aluksi?
Aluksi se tuntui hyvin erilaiselta. Rakastan perhettäni Saksassa.
Meillä on läheiset suhteet siskoni ja vanhempieni kanssa.
Saksasta lähtiessämme olin vasta 21. Juuri valmistunut sairaanhoitaja.
Oli hyvästien aika.
Niihin aikoihin ei ollut internetiä, ei Facebookia, ei Skypeä, -
ei fakseja eikä sähköposteja.
Saavuin Keniaan. Se oli kaukana. Uusi kulttuuri, vieras kieli, -
erilaiset ihmiset, kaukana kotoa.
Se oli aika haastavaa. Pakko sanoa.
Oli ikävä kotia, ystäviä. Oli ikävä seurakuntanuoria.
Ystäväni alkoivat mennä naimisiin. En päässyt häihin.
Siihen aikaan käytiin kotona 2―3 vuoden välein.
Ensimmäinen kautemme kesti neljä vuotta.
Kun menimme lentokentälle, koko seurakunta tuli saattamaan meitä.
Tiesin, että tämä oli Jumalan tahto meille ja minulle.
Jätimme jäähyväiset. Pysyin vahvana.
Kun ohitimme tiskin ja väliseinän ja olimme kahdestaan, murruin.
Itkin. "Herra, mitä oikein teen? Tiedän, että olet kanssani. Johdatat minua."
Niin se tapahtui. Aluksi olin Keniassa hieman yksinäinen.
Meillä oli kenialaisia ystäviä. Upeita ihmisiä. Rakastan heitä.
Mutta joskus tarvitsee jotakuta, jonka kanssa jakaa sydäntään.
Jotakuta omasta kulttuurista. Rukoilin Jumalalta ystävää.
Tapasin erään tanskalaisen perheen.
Vaimosta tuli minulle tosi hyvä ystävä. Se auttoi minua alussa.
Vähitellen paikasta tuli koti.
Tietää, missä kaikki on. On ystäviä. Siitä tuli oma paikka.
Millaista on työskennellä pariskuntana?
Teillä on yhteinen päämäärä. Olette koko ajan yhdessä.
Millaista se on? - En vaihtaisi sitä mihinkään.
On innostavaa tehdä yhdessä työtä ja mennä samaan suuntaan.
Becky vastaa hallinnollisesta puolesta.
Lapsemme ovat lentäneet jo pois kotoa. Voimme matkustaa yhdessä.
Tuki, jota saan häneltä, on mahtavaa.
Minä voin puolestani tukea häntä.
Yhdessä täytämme arvokkainta Jumalan antamaa kutsumusta.
Uskon, ettei Gospel Fire International olisi se, mikä se tänään on, -
ellemme työskentelisi yhdessä niin kuin työskentelemme.
Minusta se on jännittävää vaimona.
Olen iloinen, että olen nainen, äiti ja vaimo.
Elämässä on erilaisia vaiheita.
Kun menimme Afrikkaan, matkustimme paljon yhdessä.
Sitten lapsemme syntyivät.
Tajusin, että tämä on paikkani nyt. Kasvatin seuraavaa sukupolvea.
Minusta on ihanaa olla äiti ja lasten kanssa.
En halunnut lastenhoitajaa, paitsi kenties lyhyiksi ajoiksi.
Ajattelin, että Jumala antoi minulle lapsia ja haluan investoida heihin.
Olen iloinen, että tein niin, sillä se on kannattanut.
Suhteet lapsiimme ovat hyvin läheiset.
Jos jotain sattuu, soittelemme ja puhumme.
Minusta äidin tai naisen elämässä on hienoja vaiheita.
Hoidin lapsia. He ovat muuttaneet pois kotoa. Matkustamme yhdessä taas.
Täytämme Jumalan antamaa kutsua ja muutamme yhteisöjä.
Sen lisäksi että viette evankeliumia saavuttamattomille ihmisryhmille, -
investoitte nuoriin ja paikallisiin.
Mikä on tärkeintä siinä työssä?
Työssä on paljon mahdollisuuksia -
tuoda nuoria sisään ja antaa heidän osallistua.
Meistä on mahtavaa nähdä, -
kun he saavat voimaa jatkaa eteenpäin omillaan.
Mukanamme on tällä hetkellä nuori evankelista Saksasta.
Hän on täysillä mukana. Hän pystyy saarnaamaan.
On avoimia ovia. Hän näkee ihmeitä ja Herran väkeviä tekoja.
Se vaikuttaa häneen tosi paljon.
Meistä on myös mahtavaa nähdä, -
miten kenialaiset kasvavat esimerkiksi media-alalla. Meillä on mediaosasto.
On myös tekninen osasto ja ajoneuvojen korjauspajoja.
Kenialaiset oppivat korjaamaan ja alkavat tehdä asioita omillaan.
Se innostaa meitä, kun puskemme eteenpäin ja viemme evankeliumia -
tavoittamattomille ja vaikeille alueille. He ovat kanssamme.
Koen joskus, että he ovat enemmän sitoutuneita kuin minä.
He ovat sitoutuneet palvelemaan Jumalaa. He ovat valmiit -
lähtemään vaikeille ja vaarallisille teille, joilla luodit viuhuvat.
He ovat valmiita siihen.
Minä tavallisesti menen sinne, -
teen työni ja lähden pois. Mutta he tekevät kovan työn.
Heillä on harteillaan enemmän kuin minulla.
He ovat minua enemmän vaarassa. He tekevät sen Jeesusta rakastaen.
Se koskettaa sydäntäni.
Työssänne teidän todella täytyy luottaa Jumalaan, kuten kerroitte.
Millaisina aikoina uskonne on joutunut venymään -
työssänne tai elämässänne?
Kerro sinä, Becky.
Vaimot usein murehtivat enemmän. Olen iloinen, että minulla on Peter.
Hän aina muistuttaa: "Me luotamme Herraan, emme itseemme -
emmekä omaan ajatteluumme." Joskus on taloudellisia haasteita.
Lapsemme muuttivat pois Keniasta opiskelemaan Saksaan.
Joskus on haasteita. Minusta on hyvä, että olemme yhdessä.
Voimme rukoilla ja pyytää Herralta apua. Mekin olemme ihmisiä.
Vaikka olemme kristittyjä, joskus omat voimat loppuvat. Sanomme: -
"Jeesus, tarvitsemme uutta voimaa Sinulta jaksaaksemme eteenpäin.
Anna vastaus." Se on ihanaa, sillä Jumala kuulee rukoukset.
Ja Hän vastaa.
Joskus saan kirjeen tai sähköpostin.
Tulee vastaus tai jokin talousasia ratkeaa.
Jumala nostaa jälleen kerran. "Olen tässä. Olen kutsunut sinut tähän.
Olen Isäsi. Rakastan ja rohkaisen sinua."
On mahtavaa palvella Jumalaa ja nähdä Hänen työnsä elämässämme.
Tosi rohkaiseva todistus, Becky.
Olette perustaneet Gospel Fire International -lähetysjärjestön.
Se toimii nyt neljässä maassa.
Millaisia tulevaisuudensuunnitelmia teillä on?
Haluamme viedä työtä -
aina vain syvemmälle Etelä-Sudaniin -
ja myös Etiopiaan.
Tänä ja ensi vuonna yritämme todella päästä näille alueille, -
sillä ne ovat kärsineet paljon. Jeesus sanoi, että Hänen tulonsa on lähellä, -
kun evankeliumi on tavoittanut kaikki kansat ja etniset ryhmät.
Alueilla, joille työnnymme, ei ole satoihin kilometreihin kirkkoja -
eikä kristillistä todistusta.
Joskus meiltä pyydetään: "Toisitko sen Jeesuksen mukanasi ensi kerralla?
Hän on varmasti naapurisi."
Niin kaukana he ovat.
He eivät ole koskaan kuullut Jeesus-nimeä.
Tulevaisuudessa se on meidän pääpainopisteemme.
Yritämme täyttää Jeesuksen lähetyskäskyn ja päästä alueille -
mahdollisimman monien tiimien kanssa.
Kaipuuni on, että paikallisseurakunnat lähettävät paikallisia lähettejä.
Olemme tavallaan myös käynnistäjiä.
Autamme ja rohkaisemme heitä lähettämään ihmisiä.
He ovat tehokkaampia lähetyskentällä kuin minä valkoihoisena.
He osaavat kieltä.
Kenialainen turkana puhuu yleensä 3―4 kieltä.
Viidennen oppiminen ei ole vaikeaa.
Tulevaisuudessa avain on -
mennä alueille, työskennellä yhdessä ja yrittää avata ovia.
Verkostoitua ja luoda kumppanuuksia.
Olemme verkostoituneet ja luoneet kumppanuuksia Pohjois-Ugandassa -
Ilkka ja Leena Salmisen kanssa.
Ja Pertti ja Heidi Söderlundin kanssa.
Se on ollut meille suuri ilo.
He ovat avanneet ovia.
He ovat Ugandassa, ja he tuntevat Pohjois-Ugandan.
Me olemme Kenian puolella. Emme tiedä, miten Ugandassa toimitaan -
ja miten nämä asiat järjestetään siellä. Teemme yhteistyötä -
ja menemme näille alueille. Näemme, että sitä teemme tulevaisuudessa.
Palaamme myös Pohjois-Ugandan pahasti kärsineille alueille.
Tuskin maltan odottaa yhteistyötä näiden veljien kanssa.
Suomalaisten kanssa on mahtavaa työskennellä.
Heillä on valtava palo ja rakkaus Herraa ja lähetystyötä kohtaan.
Luvut eivät ole meille tärkeitä.
Jotkut tykkäävät esitellä isoja lukuja ja kuvia.
Meille on tärkeämpää mennä köyhille alueille, sota-alueille, -
missä ihmisillä on tosi vaikeaa. Vaikka luvut jäisivätkin pieniksi, -
mutta haluamme tavoittaa niitä, jotka todella tarvitsevat sitä.
Yksi esimerkki on, että olette käyneet pakolaisleirillä.
Maailmassa on iso pakolaisongelma.
Onko teillä toivon sanomaa pakolais- leireiltä omasta kokemuksestanne?
On. Pääsimme pakolaisleirille Kakumaan, -
joka sijaitsee Pohjois-Keniassa Turkanan maakunnassa.
Onnistuimme saamaan YK:lta luvat -
ison kokouksen järjestämiseen keskellä leiriä.
Luulen, että se liittyi jotenkin konflikteihin.
Heimot tappelevat keskenään myös pakolaisleirillä.
Kun menimme sinne, pystytimme valtavan teltan.
Teltan pystyttäminen oli suuri ihme.
Meitä auttaneet sudanilaiset lähtivät pois, -
koska emme maksaneet heille tarpeeksi, kuten YK tekisi.
Kuusihenkisen tiimimme piti pystyttää teltta, johon mahtuu 8 000 henkeä.
Yritimme pystyttää sitä, ja se oli käytännössä mahdotonta.
Siihen tarvitaan 30―40 ihmistä.
Kun tiimimme oli tuon mahdottoman tehtävän parissa, -
he nostivat yhden sivun. Ja sitten Jumala lähetti tuulen, -
joka oli vahva ja tasainen.
Se meni teltan alle ja nosti telttaa, -
niin että tiimimme pystyi kiinnittämään teltan katon.
Tuuli oli niin voimakas, että heidän onnistui pystyttää paalut.
Jumala tekee monia ihmeitä.
YK oli tosi ylpeä.
He sanoivat: "Tämä teltta on kaikkien telttojen äiti."
Pakolaisleirillä on paljon pieniä telttoja. Me pystytimme ison teltan.
Olimme tosi ylpeitä, koska kerroimme Kristuksen rakkaudesta -
kaikkien telttojen äidissä.
Kokous oli voimallinen. - Monet tulivat Kristuksen luo.
Antoivat elämänsä Jeesukselle. Tekivät parannusta synneistä.
Kääntyivät pois vanhasta elämästä ja perinteistä.
Ottivat Kristuksen vastaan henkilökohtaisena Vapahtajanaan.
Aloittivat uuden elämän Jeesuksen kanssa. Se tuo muutoksen.
Ja parantumisia. Jumala on ihmeitä tekevä Jumala.
Olemme nähneet monia parantumisia.
Sokeat silmät ja kuurot korvat ovat avautuneet.
Jumala on hyvä. Hän elää.
On mahtavaa palvella Häntä ja nähdä, mitä Hän tekee.
Kaikki eivät parane, mutta Jumala parantaa.
Me emme paranna. Voimme vain rukoilla ja antaa Hänen tehdä työtä.
Totta. Kiitos haastattelusta, Peter ja Becky Franz.
Kuulemme varmasti lisää Peterin opetussarjassa.
Toivon siunattua Suomen-vierailua!
Paljon siunausta työllenne!
Kiitos. - Ja kiitos, että saimme tulla tänne.
Jumala teitä siunatkoon! - Mahtavaa, että tulitte.
Jumala siunatkoon tätä tv-kanavaa. Teette hienoa työtä median kautta.
Jumalan siunausta!
Suomennos: Marianne Tenetz