Tervetuloa ohjelmaan, Halvor ja Mirja Ronning.
Shalom!
Kiva, että olette täällä. On mielen- kiintoista kuulla työstänne Israelissa,-
miten koulutatte raamatunkääntäjiä.
Raamatunkääntäjiä tulee Israeliin kaikkialta maailmasta.
Sitten te koulutatte heitä.
Mistä maista näitä tulevaisuuden raamatunkääntäjiä tulee?
Vuosien mittaan eri raamatunkäännösjärjestöt -
ovat tutustuneet meihin.
Kääntäjiä on tullut 35 maasta.
He puhuvat 76:tä eri kieltä. Tulevan vuosikymmenen aikana -
koko Raamattu käännettäneen heidän äidinkielelleen.
Tavallisesti tulijat ovat saaneet Uuden testamentin käännettyä.
He tulevat oppimaan Raamatun kielen, heprean, -
Raamatun maahan, Israeliin, -
pystyäkseen kääntämään koko Raamatun kansalleen.
Heitä siis tulee Afrikasta ja Aasiasta.
Mitkä ovat eksoottisimmat maat, jotka tulevat mieleenne?
Miten olisi Mali ja Timbuktu?
Kuulostaa eksoottiselta. - Tai Malawi, Togo, Benin, -
Kamerun, Nigeria, Kongo, Keski-Afrikan tasavalta -
ja Norsunluurannikko.
Opiskelijoita on tullut näistä maista.
Kääntävätkö he heimokielilleen? - Se on erittäin tärkeä kysymys.
Ei nimittäin ole olemassa esimerkiksi togon kieltä.
He kommunikoivat keskenään ranskan kielellä, -
sen mukaan kuin he sitä osaavat. Kaikki eivät osaa.
Ghanassa ja Nigeriassa yhteiskieli on englanti.
Nigeriassa on 400 heimokieltä.
Kyse ei ole siitä, etteikö Raamattua voisi lukea englanniksi tai ranskaksi, -
vaan siitä, että sitä voi lukea omalla äidinkielellään.
Mirja, kertoisitko, mikä on Raamatun- kääntäjien kodin tarkoitus ja tavoite?
Se on tärkein mahdollinen tarkoitus, -
sillä se liittyy Jeesuksen lähetys- käskyyn. "Menkää kaikkiin kansoihin."
Kaikilla kansoilla ei ole Raamattua omalla kielellään.
Yksi tärkeä asia on se, mikä monesti unohdetaan.
Nimittäin lähetystyön perusta on omakielinen raamatunkäännös, -
että kaikki kansat ymmärtävät sanoman.
Tällä hetkellä Raamattu on käännetty kokonaan vain 542 kielelle, -
Vanha ja Uusi testamentti.
Suomalaiset ovat onnekkaita.
Suomenkielinen Raamattu käännettiin ensimmäisten 60 kielen joukossa.
Ensimmäinen kieli oli aramea, sitten latina.
Latinan kautta Vulgata tuli Eurooppaan.
Ensimmäisen suomenkielisen käännöksen laati Agricola v. 1642.
Siitä on vain muutama sata vuotta.
Sitä ennen me suomalaiset olimme "metsäläisiä", -
kutakuinkin pakanoita.
Se on ratkaisevan tärkeää koko kansakunnalle, -
eikä vain pelastuskysymyksen kannalta.
Se muutti yhteiskuntaa itse asiassa.
Kaikkein tärkein mahdollinen työmuoto nykypäivänä -
lopunaikojen työssä -
on Raamatun kääntäminen noille kielille.
Sillä me näemme lopun jo. Se on mielenkiintoista.
Tilanne oli toivoton vielä 200 vuotta sitten.
Mutta nyt kielet on laskettu.
Montako kieltä on olemassa?
Raamattu on käännetty yli 500 kielelle.
Koko Raamattu, Vanha ja Uusi testamentti.
Montako on vielä? - 1 300:ssa on Uusi testamentti, -
mutta ei Vanhaa, ei luomista, ei patri- arkkoja, ei psalmeja, ei profeettoja.
Todella iso puute. 1 300:ssa siis vain Uusi testamentti.
Lisäksi...
Kielitieteilijöiden mukaan maailmassa on 6 900 kieltä.
Niistä jotkin ovat hyvin pieniä.
Hyvä asia on, että maailman väestöstä 80 prosentilla -
on Raamattu jollakin heidän ymmärtämällään kielellä.
Nyt puhumme siis noin 20 prosentista. Jeesus kuitenkin sanoi: -
"Menkää kaikkeen maailmaan." Kai Hän tarkoitti sitä? Sitä teemme.
Ja sitten tulee loppu. - Se lukee Matt. 24:ssä.
Kutsumme tätä lopunaikojen työksi.
Sitä se varmasti on. Olen kuullut, että meillä on -
ensimmäisestä suomenkielisestä raamatunkäännöksestä paljon sanoja,
joita käytämme nykyäänkin. Agricola loi ne sanat.
Se on myös kulttuurisesti hyvin mielenkiintoista työtä.
Se auttaa säilyttämään kieltä.
Haluaisin lisätä erään asian.
Raamatunkäännöstyön seminaarissa Vivamossa oli viime viikolla luento, -
jolla puhuttiin Agricolasta.
Se on mielenkiintoinen kysymys.
Käsitteet, kuten vanhurskaus ja armo, -
ovat Raamatun käsitteitä.
Kääntäjän pitää tuoda ne kansalle, joissa näitä käsitteitä ei ole.
Se on koko juttu, koko sanoma.
Muuten se jäisi sille tasolle, mitä suomen kieli pystyisi ilmaisemaan.
Se, että Agricola lisäsi sanoja, tarkoittaa hänen tajunneen, -
että hän toi uuden, raamatullisen kult- tuurin, Jumalan sanoman, kansalle.
Voimme syventyä siihen myöhemmin.
Nyt haluamme kuulla teidän taustastanne.
Miten löysitte paikkanne raamatunkäännöstyössä?
Mirja, olet suomalainen, mutta opetat kääntäjille hepreaa.
Puhut hepreaa äidinkielisen puhujan tasoisesti.
Hepreasi on hyvin sujuvaa.
Kertoisitko, miten opit heprean kielen jo nuorena?
Helposti. Vanhempani toivat minut Israeliin, kun olin 7.
Kävin heprealaisen koulun. En ole ikinä ollut koulussa Suomessa.
Minun ei tarvinnut hikoilla sen eteen. Opin sen vaivattomasti.
Miten päädyit Israeliin? Kertoisitko jotakin isästäsi?
Minulta ei kysytty, tulenko vai en.
Kaarlo ja Maire Syväntö toivat minut Israeliin -
sisarusteni Olavin, Kalervon ja Rauha-Liljan kanssa. Olen nuorin.
Isäni Kaarlo Syvännön saama kutsu oli elinikäinen kutsu.
Se oli epätavallista siihen aikaan.
Niinpä lapset laitettiin paikalliseen kouluun.
Ei ranskan- tai englanninkieliseen kouluun siltä varalta, -
että palaamme joskus Suomeen.
Se, että isäni kutsu oli elinikäinen, on ratkaisevaa Raamattukodille.
Sen vuoksi opin heprean jo lapsena.
Siitä tuli vahvimpia kieliäni, -
vaikka äidinkieleni suomi on hyvin vahva.
Olen yhä Suomen kansalainen. En ole Israelin kansalainen.
Suomalaisuus on minussa tiukassa.
Oletko silti hieman israelilainen?
Olet asunut Israelissa vuosia.
Israelissa olen kuin israelilainen. Hyvin israelilainen, hän sanoo.
Olen suomalaisempi kuin hän kulttuuriselta taustaltani.
Perheeni muutti Norjasta Yhdysvaltoihin.
Hän saattaa olla äärimmäisen israelilainen.
Hän tarkoittaa spontaaniutta ja suoruutta.
Luovuutta. Sanoo, mitä ajattelee. Niin tekevät suomalaisetkin.
Keskeytän hänen puheensa.
Minä hurahdin, ja se on juuri oikea sana, -
10―12-vuotiaana heprealaisiin Raamatun kirjoituksiin, -
joita opetettiin alkuperäisellä heprean kielellä alakoulussa, -
lukiossa ja myöhemmin yliopistossa.
Oli valtaisaa tuntea, kokea ja ymmärtää -
Sanan merkityksen täyteys alkuperäisellä kielellä.
Kun myöhemmin luin englannin- tai suomenkielistä käännöstä, -
ne tuntuivat laimealta mehulta.
Siitä tuli rakkauteni. Rakastan kieliä ja sanojen merkitystä.
Siitä rakkauteni hepreaa kohtaan juontuu.
Se on alakouluopettajani ansiota.
Koti tietenkin tuki sitä. Raamattu oli hyvin keskeinen kodissamme.
Se on ihanaa, koska isäsi toi teidät sinne.
Vaikka hänellä oli oma elämäntyönsä ja kutsumuksensa, -
hän auttoi sinua löytämään oman kutsusi. Se siirtyy sukupolvittain.
Entäpä sinä, Halvor? Mikä on sinun taustasi?
Collegessa pääaineeni oli filosofia, -
koska kadotin uskoni yliopistossa.
Miksi? Olitko uskonut lapsesta saakka?
Minulla oli lapsuudenusko, -
mutta törmäsin kysymyksiin, joita yliopistossa kohtaa.
Kunnioitin edelleen vanhempiani, jotka elivät uskoaan todeksi.
Aloin epäillä, että seurasin vain heidän jalanjälkiään -
enkä ollut tehnyt omakohtaisia johtopäätöksiä.
Opiskeluaikoina minulla oli kääntymiskokemus.
Sanoisin, että pakenin Herran luo.
Se oli melkoinen kokemus kesken etiikkaluennon.
Opettaja sanoi: "Ilmestys tulee joskus suurena, voimakkaana kokemuksena,
ja joskus läpikuultavana -
täysin arkisessa hetkessä.
Olin silloin elänyt pari vuotta ilman Herraa.
Se iski minuun. "Nyt sinä päätät, seuraatko Häntä vai et."
Se yhtäkkiä tuli sydämeesi. - Luennolla luentoa kuunnellessani.
Tein päätöksen seurata Herraa.
Olin niin häkeltynyt, että kun kävelin seuraavalle luennolle, -
ystäväni kysyi: "Mitä tapahtui? Mikä hätänä?"
Se oli pakoa Herran luo. Toisessa suunnassa oli pimeyttä: -
tarkoitukseton elämä vailla suuntaa.
Ei Herraa, jonka puoleen kääntyä.
Maailmankaikkeuden Kuningas, joka on luonut sinut kuvakseen -
ja joka kaipaa yhteyttä kanssasi, joten siinä oli selvä suunta.
Sitten sain valtion stipendin vaihto-opiskelijaksi Saksaan.
Avautui tilaisuus mennä kahdeksi vuodeksi Heidelbergin yliopistoon -
oppimaan vierasta kieltä.
Ajattelin: "Eikö olisi hienoa osata Raamatun kieltä sujuvasti?"
Se pani sydämeeni jotakin, mikä lopulta johdatti minut Israeliin.
Te tapasitte Heprealaisessa yliopistossa Jerusalemissa.
Opiskelimme molemmat Heprealaisessa yliopistossa.
Suomalainen koulu sponsoroi viikonloppukonferenssin -
kristityille opiskelijoille, niin ulkomaalaisille kuin paikallisillekin, -
yliopiston hepreaa puhuville kristityille opiskelijoille.
Tapasimme siellä. Istuimme vastapäätä.
Tervehdin häntä ja esittelin itseni. Hän voi kertoa, mitä hän ajatteli.
Ajattelin: "Nuo amerikkalaiset... aina aloittavat small-talkilla."
Se kuitenkin toimi.
Myöhemmin hän kysyi kerran: "Oletko ikinä vakavissasi?"
Sanoin: "Olen. Tuletko vaimokseni?" - Herttaista!
En kuitenkaan sillä hetkellä vaan vähän myöhemmin.
Hän olisi saattanut säikähtää.
Mitä sitten tapahtui? Te siis löysitte toisenne näin.
Sitten osallistuitte erääseen käännösprosessiin.
Voitteko kertoa, miten se vaikutti teihin?
Kansainvälinen pipliaseura -
tekee käännöksiä isoille kansoille.
Hepreaksi ei ollut Uutta testamenttia. Se on kirjoitettu alun perin kreikaksi.
Järjestön johtaja oli norjalainen.
Norjalaiset suhtautuvat norjalaisiin niin kuin suomalaiset suomalaisiin.
Johtaja kutsui Halvorin, jolla on luterilaisen papin koulutus ,-
mukaan komiteaan.
Sitten minut kutsuttiin kuusihenkiseen käännöksen tarkastuskomiteaan.
Minut kutsuttiin mukaan paikallisen kääntäjän roolissa.
Tehtäväni oli huolehtia, että käännöksen heprea -
kuulosti luonnolliselta, Israelin oloissa luontevalta.
Edustit israelilaisia. - Hän oli itse asiassa komitean äidinkielinen puhuja.
Koska kristityistä moni ei ollut mennyt israelilaisen koulujärjestelmän läpi.
Se oli voimallinen kokemus, -
koska tutkijat painiskelivat kreikan sanojen merkityksen kanssa.
Komiteassa oli todellisia tutkijoita.
Sanoin: "Tuo on tärkeintä mahdollista työtä maailmassa: -
löytää vastaavuuksia toisesta kielestä -
Jumalan sanomalle ja sille, mitä Jeesus todella sanoi."
Pidän sitä yhä tärkeimpänä mahdollisena työnä.
Eräs kollega auttoi minua työssä: -
Miten ilmaista asia luonnollisesti ja täsmällisesti hepreassa?
Tämä tässä on Uusi testamentti, joka julkaistiin vuonna 1976.
Se on yhä Uuden testamentin käännös nykyhepreaksi.
Sitä käytetään seurakunnissa kautta Israelin.
Käännöstä tarkistettiin vuonna 1992, mutta pohjimmiltaan se on sama työ.
Nimeni on tässä kultakirjaimin. Sain sen kiitokseksi mukanaolosta.
Se kirkasti minulle, että raamatunkäännöstyö on se tapa.
Kesti vuosia tajuta, mikä meidän tehtävämme on.
Me molemmat olemme akateemisia.
Opetimme ― hän historiallista maan- tiedettä ja arkeologiaa, minä hepreaa.
Mutta emme ikinä miettineet Afrikkaa tai Aasiaa.
Mutta sitten kaksi -
ugandalaista kääntäjää, joilla oli tosi kurja olo, -
tulivat Pyhän maan tutkimuksen instituuttiin Jerusalemiin.
Opetin heitä.
Raamatunkäännösjärjestö oli tuonut heidät Israeliin.
Heillä oli niin kurjaa, että he palasivat kotiin. Ensikertaa ulkomailla.
Kun opetin heitä, ajattelin: "Meidän täytyy perustaa heille paikka, -
koti, joka auttaa heitä kaikin mahdollisin tavoin.
Heidän ei tarvitsisi huolehtia ruoasta tai muista tarpeista.
Meidän pitää perustaa heille koti."
Vei monta vuotta, pari vuotta, ennen kuin se toteutui, -
ja se on ihmeellinen tarina. Siitä julkaistaan kirja keväällä, -
miten ihmeestä tuli totta.
Me molemmat olemme teoreettisia. Emme ole kovin käytännöllisiä.
Jotta se toteutui, Jumalan piti tulla ja auttaa meitä.
Nyt ihmettä on jatkunut 20 vuotta.
Olette kouluttaneet 20 vuoden ajan Raamatunkääntäjien kodissa.
Mitkä ovat palkitsevimpia hetkiä, -
joina tuntuu: "Tämän vuoksi teen tätä."
Joka perjantai-ilta meillä on erityinen hartaushetki -
sapattiaterian jälkeen illalla.
Lukukauden aikana pyydämme jokaista opiskelijaa -
kertomaan hieman maastaan, uskovien tilanteesta siellä, -
miten he tulivat mukaan raamatunkäännöstyöhön, -
hieman perheestä ja erityisistä käännösprojekteista.
Noissa hetkissä kuulemme, -
millaisia taustoja heillä on, pakanataustoja, muslimitaustoja, -
ja mitä Herra on tehnyt heidän elämässään.
Se vie meidät nöyrälle paikalle, että meillä on tämä etuoikeus -
palvella heitä.
Se luultavasti olisi asia, jonka nostaisin esiin, -
jossa me voimakkaimmin tunnemme, -
miten Jumala on toiminut heidän elämässään, -
ja meillä on etuoikeus palvella heitä.
Opetatte heille heprean kieltä, maantiedettä ja arkeologiaa.
Miksi on tärkeää, että kääntäjät tulevat Israeliin?
Mitä olette huomanneet, että heidän on todella tarpeen tietää?
Mitä olette huomanneet, -
että voitte auttaa heitä ymmärtämään Raamatun tekstiä paremmin?
Mikä on tarkoitus, että näitä aineita opetetaan?
Aivan sen mukaisesti kuin juuri kysyit -
pyydämme heitä esittämään itselleen se kysymys säännöllisesti.
Jopa pitämään päiväkirjaa.
"Näin ajattelin tästä Raamatun asiasta ennen tuloani."
"Tämän olen oppinut."
Usein se on uutta tietoa.
Joskus se on jotakin täysin vastakkaista.
Yksi yksinkertainen selitys, jonka usein annan, on seistä Öljymäellä.
Katsoa vastapäätä kilometrin päässä sijaitsevalle Siionin vuorelle.
Kaveri Papua-Uudesta-Guineasta tulee niin vuoristoisesta maasta, -
että sinne on pirstoutunut 800 eri kieltä yhteen maahan.
Hän katsoo ja sanoo: "Vuoriako? Nämä mitättömät kukkulanpahaset!"
Hänen vieressään on tšadilainen Saharan eteläpuoliselta aavikolta: -
"Kyllä nämä vuoria ovat!"
Sanon heille: "Unohtakaa englanti!"
King James -version kääntäjät eivät ikinä päässeet käymään Israelissa.
"Katsotte nyt sitä, mistä Raamattu puhuu. Valitkaa oikea sana -
omasta kielestänne, jotta kielenne puhujat saavat oikean käsityksen."
Se on vain yksi pieni esimerkki topografiasta.
Mutta siihen lisätään vielä maanviljely, kasvit, eläimet, -
topografia, ilmasto, -
kuivuus.
Papua-uusiguinealainen on nähnyt elämässään vain viidakkoa.
Siellä lämpötila on yli 30 celsius- astetta tasaisesti liki ympäri vuoden.
Ja rankkasateita joka päivä tiettyinä kausina.
Ja nyt hän on maassa, jossa puoleen vuoteen ei lainkaan sada missään.
Ylä-Galilea saattaa saada 1 500 mm sadetta.
Mutta Eilatissa, eteläisellä aavikolla, sataa 25 mm vuodessa.
Se voi tulla yhden tunnin aikana yhtenä päivänä.
Kontrastit tässä pienessä maassa Euroopan, Aasian ja Afrikan välissä -
ovat niin fantastiset, -
että meistä kääntäjien on välttämätöntä tulla ja kokea, -
mitä tässä pienessä maassa on kaikkine kontrasteineen.
Mistä sitten tuleekin, jokin asia on tuttu -
profeettojen näyissä, Jeesuksen vertauksissa, -
olipa se lunta, erämaata tai jotakin siltä väliltä.
He innostuvat kokemuksistaan Israelissa.
Entäpä sitten kielen kannalta? Voisitko antaa esimerkin?
Ensinnäkin Afrikassa ja kolmannen maailman maissa -
käännöksistä 95 prosenttia on tehty välittäjäkielen kautta, -
kopion kopioista. Se on pelottavaa.
Englannista, saksasta, ranskasta.
Kukin käännös on sopeutettu omaan kulttuuriinsa
Jos kääntää niistä, alkuperäinen merkityssisältö hukkuu.
Raamattukodin tarkoitus on tuoda omakieliset kääntäjät, -
opettaa heille alkuperäistä, niin että he löytävät omakielisen ilmaisun.
Minulla on yksi yksinkertainen esimerkki aivan alusta.
Luimme, miten Aabraham siirtyi laumansa kanssa Egyptiin.
Hepreankielisessä alkutekstissä he...
Näethän. En löydä sanaa. Yritän selittää.
Haloch venasoa. - Haloch venasoa hanegba. Menevät kohti etelää -
kuin lampaat, jotka kulkevat hitaasti ruohoa näykkien.
Ne kaksi ugandalaista sanoivat: "Meillä on siihen verbi."
Kun taas yhdessä englannin käännök- sessä sanotaan: "pysähtyen tiheään".
Eivät he tiheään pysähtyneet! "Nyt pysähtykää, lampaat. Syökää."
Se oli soljuvaa liikettä.
Kääntäjät etsivät vastineen omasta kielestään.
Alkutekstissä on tietty sana.
Kääntäjä pyrkii ymmärtämään sen kaikki merkitystasot, myös abstraktit.
He etsivät täsmällisen käännöksen huolellisesti omasta kielestään.
He eivät voi mennä... Ei saisi... Miten sen sanoisin?
Haluaisin sanoa, että on "rikos" kääntää välittäjäkielen kautta.
Kaikki eurooppalaiset käännökset on tehty alkuperäiskielestä. - Tietysti.
Niin sen pitäisikin olla.
Se on Raamattukodin ainutlaatuinen näky.
Tuoda kääntäjät kansoista.
Hänen pitäisi kääntää alkuperäisestä äidinkielelleen. Suora yhteys.
Se on voimallista.
Siihen lisätään Raamatun maa.
Hän on lukenut siitä ranskan tai englannin käännöksestä.
Hänellä voi olla tietty ennakkokäsitys, mutta se muuttuu totuudellisemmaksi.
Raamattukodin työtä voi kuvata myös toisella tavalla.
Koulutamme heitä Raamatun totuuksiin, -
ensinnäkin heprean kielen ja myös kontekstin kannalta. Teksti ja konteksti
Välitämme heille sitä. Ja he tekevät parasta työtä.
Yksi esimerkki kielen merkitysvivahteista on se, -
että hepreassa on yksi "lunta" tarkoittava sana, "sheleg".
Suomessa on 7―8 lumi-sanaa, kullekin lumityypille omansa.
Ja päinvastoin: suomessa on vain 1―2 aavikkoa merkitsevää sanaa.
Hepreassa on seitsemisen sanaa, kullekin aavikkotyypille omansa.
Kun eri merkitysvivahteet kirkastuvat, -
on ainakin mahdollisuus yrittää välittää ne käännöksessä.
Ohjelma-aika on loppumaisillaan. Voit antaa yhden lyhyen esimerkin.
Psalmi 23.
"Viheriäisille niityille hän vie minut". - "Vihreille niityille lepäämään".
Siinä paikassa ei ole niittyjä.
Käännös on väärä.
Alue, josta Daavid puhui, on kuivaa aavikkoa.
Niinpä "Herra on minun paimeneni.
Hän tietää, missä ovat pienet ruoholaikut.
Sana tarkoittaa "keidasta" eikä "niittyä" lainkaan. Väärä käännös.
Mitä väliä? Herra on suurempi. Hän tietää, missä ruoholaikut tai vesi ovat.
Muuten sitä makoilee niityllä, eikä paimenta edes tarvita.
Ihana esimerkki. Mirja, voit nyt puhua suomalaisille suomeksi lyhyesti, -
sillä ohjelma-aika on lopussa. Voit puhua heille nyt.
Ja kiitos, Halvor, että tulitte tänne, te kummatkin.
Siunausta työhönne! - Shalom! Kiitos!
Suomennos: Marianne Tenetz