SAMTAL
Välkommen till programmet.
Idag träffar vi Rodney och Adonica Howard-Browne.
Vi talar om hur Gud lett deras familj och tjänst.
Välkomna till programmet dr Rodney och Adonica Howard-Browne.
- Tack! - Roligt att vara här. - Det är ett nöje att ha er här.
För tolv år sedan profeterade du för vår vd Martti Ojares.
Han hade en vision om en kristen TV- kanal som du bekräftade offentligt, -
vilket uppmuntrade honom mycket.
Hur känns det nu att sitta här i studion?
- Fantastiskt. Och att kanalen täcker hela Finland är Guds verk.
Det är underbart, vi är mycket glada.
Ni besöker nu Finland och håller möten varje dag.
Ni var senast här för tio år sedan, år 2005.
Vad är det viktigaste budskapet ni har för Finland denna gång?
- Det är samma budskap som alltid, om väckelse och kyrkan.
Två saker, att kyrkan kommer tillbaka till den första kärleken till Jesus -
och sedan att nå ut till en förlorad, döende värld.
Alltså väckelse för kyrkan och ett uppvaknande för världen.
Vi går tillbaka till hur allt började. Hur blev ni kristna?
Vi börjar med Adonica, vill du berätta din historia om hur du fann Herren?
Jag föddes i Zimbabwe och växte upp i Sydafrika.
Mamma tog oss till kyrkan.
Som tonåring besökte jag metodist- kyrkan och den presbyteriska kyrkan.
Men jag såg aldrig något liv eller någon kraft.
Det var bara trevliga berättelser. Jag hungrade efter Herren.
När jag var 17 talade min moster om en ny församling vi borde besöka.
Hon tyckte man borde bekanta sig med den.
Mamma, min syster och jag gick dit och det var en församling -
där den Helige Ande fick verka. De respekterade Honom.
Jag hade aldrig sett sådant, aldrig hört tungotal förut.
Jag hade inte sett Guds kraft eller människor bli helade.
Gud fångade mitt hjärta. Jag kommer inte ihåg predikan eller kallelsen -
till altaret, men jag visste i hjärtat att jag måste gå fram. Mamma, min -
syster och jag gav Herren våra hjärtan den dagen. Hela livet vände.
Jag hade sökt, läste böcker om österländsk religion och så vidare.
Jag hade trott mig vara kristen, men då tog jag emot Jesus.
Jag hade inte känt Honom, bara känt till om Honom.
När jag mötte Honom och bad Honom bli min Herre och Frälsare kände jag -
att jag fumlat i mörkret, men nu såg jag ljuset. Det var verkligt, Jesus!
Jag är äldst av fem barn. Hela familjen blev frälst, andedöpt -
och döpt i vatten inom åtta dagar. Mamma anmälde mig till bibelskola -
eftersom grundskolan tog slut. Min bror kom också. Vi träffades och -
gifte oss och började förkunna. Han får berätta sin historia.
Rodney, du växte upp i ett kristet hem och var mer bekant med allt.
Hur fann du din kallelse och hur insåg du -
att du ville tjäna Gud? - Jag var fem år när jag gav Jesus mitt hjärta.
Herren fyllde mig med den Helige Ande när jag var åtta år.
Jag radade upp mina nallar,predikade för dem, lade händerna på dem -
så de föll under kraften, jag döpte dem i vatten och klättrade ut -
genom fönstret för att predika för Amerika. Jag föddes och bodde i -
Afrika, men Gud kallade mig till Amerika.
När vi gifte oss i oktober 1981 hade jag varit i tjänst sedan januari -80.
Vi förkunnade under vår bröllopsresa.
Vi är fortfarande på bröllopsresa, förkunnar fortfarande.
I oktober blir det 34 år. Gud kallade oss till USA dit vi for för 27 år sedan-
i december 1987. Vi for med våra tre barn, vår äldsta var fem år -
vår mellersta dotter tre och vår son sju månader.
Vi hade 300 dollar när vi landade, vi kände nästan ingen.
I april -89 bröt väckelsen ut.
Den bar oss till 50 länder i världen.
Det har varit en märklig resa och ett äventyr som fört oss -
från Kairo i Egypten till Argentina, Singapore, Filippinerna, Japan, -
och Helsingfors i Finland. Det har varit ett äventyr.
Adonica, hur är det att resa och arbeta för Gud som ett par -
under så många år? - Det är mycket viktigt att vara tillsammans.
Gud förberedde mig när jag växte upp, trots att jag inte kände Honom.
Jag visste att jag skulle resa. När jag träffade Rodney och han delade -
vad Herren talat till honom... Jag hade sagt åt Herren att jag gör -
vad som helst. Rodney var kallad att resa, att fara till Amerika.
Allt han sa fanns i mitt hjärta. När vi gifte oss gjorde jag ett åtagande.
Vi skulle resa med barnen, de skulle följa med oss.
De skulle följa vårt schema. När barn är små följer man främst deras tider...
I början var det Rodney som gjorde nästan allt inom tjänsten.
Barnen var små så jag tog hand om dem tills de började klara sig.
Kirsten var 5, Kelly 3 och Kenneth bara månader när vi kom till Amerika.
Jag bestämde mig för att resa med Rodney -
och Herren gav mig ett ord redan innan vi började resa.
Jag var gravid och Herren sa att jag är kallad att förkunna, men för en tid -
tjänar jag min make och mina barn. Ibland när Rodney predikade -
kände jag att jag inte gör något, men Herren sa att det gör jag.
Det var att underlätta för Rodney och sköta hushåll och barn.
Det var lika viktigt som det Rodney gjorde i talarstolen. Jag beslöt att -
undervisa barnen hemma, vilket var en välsignelse.
De fick kristen undervisning av mig. Det var viktigt för mig, jag ville -
att de kan läsa och stava. Min mamma är lärare.
Vi hade barnen med oss. Herren är fantastisk. När barnen blev äldre -
försåg Han oss med allt vi behövde, sådant jag inte ens tänkt på.
- Vi var ju tvungna att flyga dem överallt.
Det var en extra kostnad att ha tre barn med sig.
Jag höll två möten per dag. Adonica kom söndagar och onsdagar -
och resten av tiden var hon på hotell och undervisade barnen.
De gjorde utflykter och fick se sevärdheter runt hela världen.
- Under ca fyra år hade vi inget hem.
Jag beslöt att göra varje hotell till vårt hem.
Det bara måste fungera. Barnen hade ett fantastiskt liv.
Som tonåringar ville de gå i vanlig skola, ha permanenta vänner.
Vi förstod ju att det är jobbigt, även om de hade vänner överallt.
Vi sa att de ska tänka på fördelarna, att få resa, se alla länderna, -
träffa Guds män och kvinnor. Det var en välsignelse att få göra sådant -
som de flesta andra aldrig får göra. Vi firade precis 35 år i tjänst för Rodney.
Han inledde sin tjänst nästan två år innan vi gifte oss.
Barnen höll tal. Vår dotter älskade sin uppväxt.
Den har gjort dem till vem de är. Vi hade tre barn, men -
vår mellersta dotter gick bort på jul- dagen för 12 år sedan, 18 år gammal.
Hon hade cystisk fibros. Vi kämpade alltså ständigt med en lungsjukdom.
Det var ett mirakel hur Herren hjälpte oss.
Hon reste med oss överallt med medicinsk utrustning.
- Hon fick behandlingar flera gånger per dag. Vi hade stora lådor -
för flygresor och transformatorer för hennes elektriska apparater.
Vi hade förbundit oss till Gud och till att vara på resande fot.
Han välsignade Kelly och tog hand om henne. Jag bad om gunst för barnen -
och Herren gav det. Herren är god. Vi har inte gjort ett stort offer, -
det är en ära, också för våra barn.
Nu har vi fyra barnbarn, tre flickor och en pojke.
Vi fick vara tillsammans som familj, barnen växte upp med oss.
Vi var inte åtskilda från varandra.
En tid gick de i skola och upptäckte att det inte var så fantastiskt.
De trivdes med egna studier, båda gick på universitet.
De klarade sig bra. - Det upprör mig när predikanter reser utan sin familj.
Hur kan vi gå ut och vinna hela världen, men förlora vår egen familj?
Det låter inte rätt. Vi har en bibelskola där vi lär eleverna -
att man tar fru och barn med sig och litar på Gud.
Det är det viktigaste. - Ja. Den som bär Ordet till andra människor -
tar först hand om sin familj.
Många gör det inte för att de tycker det är för dyrt. Men Gud förser.
Den andra kostnaden kan vara ett brutet äktenskap, barn som hatar Gud.
Vad gynnar det att vinna hela världen om man mister sin själ?
Vad gynnar det att vinna världen för Jesus, men mista sin egen familj?
Ni sa att ni miste er mellersta dotter. Hur förändrade det er?
- Det gjorde oss mer beslutsamma.
Det var juldag och hon dog i mina armar.
Jag lovade 100 miljoner själar som djävulen ska få betala -
för vi vet att döden inte kom från Gud.
Kelly är hos Jesus, vi får träffa henne när vi i sinom tid kommer dit.
Hon var ett fantastiskt barn som hade en stor inverkan på vårt liv.
Hon visste aldrig att hon skulle dö, hon planerade det aldrig.
Det var bara de sista 12 timmarna hon undrade om hon skulle överleva.
Vi sa att hon ska leva. Hon var nära att dö vid 11 månaders ålder -
och sedan vid tre år. Det var ett mirakel att få ha henne 18 år.
Hon påverkade vårt liv. - När hon föddes hade jag aldrig hört om CF.
Det är en recessiv gen som ärvs av en bärare.
Genen måste finnas hos båda föräldrarna för att det ska bryta ut.
Det var tufft när vi fick reda på det.
Vi insåg ändå att Guds Ord är sant, oberoende av vad vi går igenom.
Trots utmaningen med vår dotters hälsa. CF gör att kroppens slem -
blir tjockt och trögt och fastnar i lungorna.
Det blir infektioner som bildar ärrvävnad.
Lungorna ska vara som en svamp så ärrvävnaden försvårar andningen.
Lungorna blir stela och fungerar inte.
Lungtransplantation är inte alltid en möjlighet.
Djävulen försökte angripa henne -
för hon hade en vacker sångröst och musikaliskt öra.
Vi sa att oberoende av vad som händer oss så fungerar Guds Ord.
Vi lägger händerna på sjuka, vi ber, vi tror Herren.
Han välsignade oss. Kelly hade måttliga lungskador vid tre år -
och de flesta av barnen dör då vid 11 års ålder, hon levde 18 år.
Det var ett mirakel. Hon blev så stor att det inte längre var vår tro som bar.
Vi kan be för människor, tro Gud, och vad gäller barnen har vi auktoritet -
att tro Gud. När de växer upp måste de ha sin egen relation med Herren.
Då kan vi inte längre tvinga något på dem, bara be att Herren berör dem.
- Vi har kunnat hjälpa många som har svårigheter när de sett på oss -
och vi kan säga att vi verkligen förstår.
Herren hjälper även mitt i omständigheter du inte kan styra.
- Den här väckelsen och glädjen...
Det var inget vi påbörjade eller hittade på. Vi hungrade och bad -
att Herren skulle komma. Möten i USA var torra, vi bad Herren visa sig.
"Låt folket veta att Du vidrört dem! Låt dem känna, låt dem veta!"
Vi bad att de skulle veta att Gud rört dem, även om de glömde våra namn.
Vi bad Gud vidröra människor, sedan bad vi Honom vidröra oss.
Vi kände i våra hjärtan att något var på väg att hända, vi visste inte vad.
Rodney var 18 när han fick Guds eld. - Det var -79 när elden kom över mig.
Det drev mig att börja, jag ville att alla skulle bli berörda.
När jag började 1980 såg jag lite av det. Sedan av någon orsak var det -
i april 1989 som Guds härlighet kom in på mötet som en våg.
Den har varit med oss sedan dess och har burit oss.
Första gången Guds kraft föll på vårt möte och sedan andra möten -
så påverkades människor av Guds eld, de kände Guds närvaro.
Människor reagerade på olika sätt, vissa grät, -
vissa skakade, vissa föll ner på golvet. Det fanns vissa som inte längre -
kunde tala engelska, de talade bara i tungor. Så föll glädjen.
De var fulla av glädje.
Jag har blivit vidrörd många gånger, redan som ung kristen.
Det kändes som om Herren hade -
armarna omkring mig och jag kände Hans kärlek och grät.
Han renade mig, behandlade saker jag måste bli av med i mitt liv.
Inte dömande utan bara i nåd och kärlek.
Jag hade trott att Gud var dömande och argsint och pekade på fel.
Varje gång Han rörde mig kände jag bara kärlek. När jag såg glädjen falla -
och skrattet kom, överraskade det även oss.
Jag brukade ju gråta när Herren rörde vid mig. Jag blev frälst och -
Rodney växte upp inom pingst- rörelsen,men vi hade inte sett glädjen.
Vi visste att Guds närvaro var där. Först trodde jag att det bara var -
extroverta personer som skrattade för jag var blyg och tyst.
- Det kan man inte säga nu mer. - När man blir fylld av den Helige Ande -
så får man kraft att bli vittne. Den Helige Ande gör dig modig och -
tar fram sådant som inte normalt finns i dig.
Så började jag inse att det är Gud som vidrör människorna.
Vi såg frukten. Vissa skrattade i tre dagar och blev helade -
från bröstcancer, lupus, AIDS, fantastiska vittnesbörd.
Bara genom att de rördes av glädjen. Guds närvaro i vårt liv -
och det Han gjort för oss... Han har gjort stora saker i mitt liv.
Jag bara grät när Han rörde mig. Under 6 månader bad jag -
att jag måste till nästa nivå. Jag höll på något sätt fast vid vad jag hade.
Herren vidrörde mig med glädjen och det hjälpte oss verkligen.
Även i det vi gick igenom med vår dotter och att hon gick bort.
Vi grät efteråt, men jag lade mitt hjärta i Herrens händer.
Om jag gråter så gråter jag, om jag skrattar så skrattar jag.
Herre, Du för mig igenom. Det var Hans nåd, vissheten att Han är god, -
som bar. Många tror att Gud orsakar det dåliga i deras liv.
Jesus sa att tjuven kommer för att stjäla, slakta och döda.
Jag har kommit för att de ska ha liv, liv i överflöd. Vi vet att Gud är god.
Varje fullkomlig gåva kommer från himlaljusens fader hos vilken ingen -
växling sker mellan ljus och mörker. Djävulen är ond.
Vi lever i världen, våra kroppar är inte fullkomliga, det händer fel saker.
Ibland gör vi dumma saker, ibland har vi inte kontroll över saker.
Men Bibeln säger att Gud är utvägen i alla omständigheter.
Han kan hela, vi har sett många bli helade.
Från obotlig cancer, dödliga sjukdomar, -
vi har sett döda bli uppväckta.
Gud kan göra det. Men om vi möter förluster är Han också där.
Han hjälper oss. När någon mister någon säger vi -
att de inte ska sitta ensamma och gråta.
Res dig upp och se till att djävulen får betala! När Kelly ännu levde -
och angreps och måste till sjukhus så bokade vi in fler möten.
Vi bad för fler människor och försökte nå ut till fler.
- Herrens glädje, många tänker bara -
på att människor rullar runt på golvet och skrattar, men det var glädjen -
som bar er och familjen när det var tufft.
Ni talar också om pengar och ekonomi.
Hur har Gud lett er familj, hur har Han hjälpt er -
eller undervisat er familj om ekonomi. Bara med några ord.
- När vi lämnade Afrika med en vision att gå ut i hela världen -
så kostar det. Man reser inte utan pengar.
Gud måste ge oss ett genombrott. Vi flyttade till Amerika -
Adonica och jag, tre barn, fyra kappsäckar och 300 dollar.
Medan vi rörde oss i Amerika började Gud frigöra oss -
på det ekonomiska området. Han bad oss lita på Honom.
Han sa att Han har allt vi behöver.
Han ville att vi skulle tro Honom. Ibland litar vi inte på Herren.
Vi tror att vi själva ska fixa det som Han kan fixa. Gud kan ge ett ord -
som Han gav mig. Jag hyrde Madison Square Garden i 6 veckor, -
vilket kostade 6,7 miljoner dollar och vi betalade det.
48 459 personer blev frälsta. Gud säger åt oss att göra saker.
Gud sa att vi ska köpa vårt högkvarter, 83 tunnland. Vi hade inga pengar, -
men Gud sa att vi ska köpa. Gud gav oss ägor värt 16 miljoner dollar.
Bara för att vi lydde Hans ord. Det är en trosvandring, att tro Gud.
Jag uppmanar alla som tittar att stiga ut i tro. Gud kommer att göra en väg.
Vi vill hjälpa alla till att tro Herren.
Låt inte djävulen ljuga eller människor säga att det inte är möjligt.
Om Gud kallar dig att göra något så får du Hans tro och kan tro Honom.
Då ser du under. - När vi gift oss visste vi att Gud förser.
Så länge du ger, sår.
Så länge jorden finns, finns tid för sådd och skörd.
Vi måste så om vi vill skörda.
Vi bestämde att Guds Ord ska fungera också för oss.
Vi tänker göra som Ordet säger.
Vi tänker lyda Honom. Därför betalar vi tionde av allt Gud ger oss.
Utöver det ger vi offer. När vi behöver något kommer vi överens om att be -
för Gud har sagt att vi ska be så får vi. Vi ber i tro, men sår också.
En gång hade vi inga pengar, vi hade 4 rand (0,30 EUR / 2,70 SEK).
Vi sådde det, det är ett bra vittnesbörd.
Vi bad inte våra mödrar om pengar, vi bad inte familjen -
och berättade inte om våra behov. Vi gav, bad och trodde Gud.
- Filipperbrevet 4:19 lyder: "Så ska min Gud efter sin rikedom -
på ett härligt sätt i Kristus Jesus ge er allt ni behöver."
Det har inte att göra med vad vi har på bankkontot eller kan förtjäna.
Gud låter oss göra saker vi naturligt inte kan. - När ni tar steg i tjänsten -
så hur vet ni rätt riktning? Man hör ofta att några säger att här eller där -
är rätt väg att ta. Hur hittar ni Guds röst -
bland allt annat? Vi har några minuter.
Det är något man måste lära sig höra. Jesus sa: "Mina får känner min röst.
En främling följer de inte." Gud talar i drömmar, visioner, sitt Ord.
Vid en tid kommer Gud att leda dig, du känner att Han för dig -
in i olika saker. Inte bara gällande tjänst, utan företag, make/maka...
När jag såg henne sa Gud att det är min fru. Gud visar allt.
Om du litar på Honom i varje detalj, så kommer Han att visa och leda dig.
Du lär dig. Med tiden lär du känna igen om det är Gud eller inte.
Samma sak med tajmning. Ibland stiger vi ut för tidigt.
Efter att man gjort det några gånger lär man sig vänta på Herren -
och handla först när Han säger till. - Gud talar inte till huvudet, -
Han talar till hjärtat. Vi måste stilla oss, vara tysta. Därför är det bra -
att ibland fasta och be. Inte för att Gud ska handla, utan för att bli mer -
känsliga för Hans röst och höra vad Han säger.
En sista fråga. Ni önskar djupt få se många bli frälsta. Vad skulle ni -
säga åt en kristen som säger att "evangelisation är inte min gåva".
Det har inget att göra med begåvning, utan om att älska Jesus.
Om du bor i Helsingfors och har en favoritrestaurang -
så berättar du för alla om den. Om det finns ett trevligt café -
så talar du om det för alla. Så om Jesus frälst dig, -
vidrört dig, vänt på allt i ditt liv, så ska du berätta om det, vittna.
Det har inte att göra med om det är din speciella gåva.
Frälste Han dig? Ja. Gå då och berätta det åt någon.
Vi måste få in skörden av själar. Sedan vår dotter gick till Herren -
har över 12 miljoner människor lärt känna Jesus.
Jag fortsätter mot 100 miljoner och vi väcker alla. Berätta för familj, vänner,
dina kära, på jobbet, berätta för alla om Jesus.
Han kommer mycket snart! - Det är viktigt med de fem tjänsterna, men -
Jesus sa att den som tror ska förkunna evangeliet.
Berätta för allt levande. Det är varje troendes ansvar att dela med sig.
Det är så det sprids. Inte bara från predikstolen, vilket också är bra -
och behövs, men vi ska dela med varandra.
Ta med en vän till kyrkan eller för honom till Jesus.
Vi har lärt tusentals... - Jag vet inte hur det är här, men i USA -
berättar 95% av de kristna inte om Jesus för andra.
95% av den amerikanska kyrkan!
- Det är en stor siffra. - En stor siffra!
De går i kyrkan på söndag, men måndag-lördag talar de inte om Jesus.
Det är fel! Om Han rört vid dig måste du berätta det för någon.
Många säger att om Herren vill frälsa dem så gör Han det. Nej, inte så.
Bibeln säger att vi ska berätta. - Hur ska de höra om ingen förkunnar?
Alla tar kanske inte emot det, men vi måste dela med oss.
Många oroar sig för att vi avvisade.
Det är inte dig de avvisar, de avvisar Herren.
Om de inte tar emot frälsningen så används det emot dem sedan.
De kan inte säga att de inte hört. Herren påminner om att Han sänt -
någon att berätta. Vi måste alla berätta för andra om Jesus.
- Tack för den utmaningen, jag hoppas tittarna tar den till sig.
Tack för ert besök. Jag önskar er en välsignad vecka i Finland -
och välsignelse för er tjänst. - Tack att vi fick komma.
Tack till TV7, var välsignade. - Tack.
Översättning: Eva Fredriksson-Lidsle Himlen TV7