Tere tulemast saatesse!
Täna kohtume Rodney ja Adonica Howard Browniga.
Räägime, kuidas Jumal juhatas nende perekonda ja teenistust.
Tere tulemast saatesse!
Meil on rõõm olla siin.
12 aastat tagasi prohveteerisite Martti Ojaresele.
Tal oli visioon alustada Soomes kristliku TV-ga.
Te kinnitasite seda kutsumist suure auditooriumi ees.
See oli neile suur julgustus.
Kui te olete nüüd siin stuudios, siis mis tunne teil on?
See on hämmastav! Teie kanal katab kogu Soome.
See on tõesti Jumala töö. Vapustav, me oleme väga põnevil!
Te olete nüüd Soomes ja teil on iga päev koosolekud.
Te olite siin viimati 2005 aastal, 10 aastat tagasi.
Mis on teie kõige tähtsam sõnum Soomele sel korral?
See on sama sõnum, mida oleme alati toonud - ärkamine.
Kaks asja: et kogudus tuleks tagasi esimese armastuse juurde,
armuks ära Jeesusesse
ja sirutuks välja kadunud hingede järele.
Ärkamine koguduse jaoks ja äratus maailmale.
Lähme tagasi alguse juurde. Kuidas te saite päästetud?
Alustame Adonicast. Räägi, kuidas sa leidsid Jumala?
Ma sündisin ja kasvasin üles Lõuna-Aafrikas.
Käisime koos emaga metodisti -ja presbüterlikus kirikus,
kui ma olin teismeline.
Aga ma ei näinud elu või väge seal kirikus.
Olid lihtsalt ilusad lood Piiblist,
aga me olime väga näljased Jumala järele.
Kui olin 17, rääkis mu tädi meile uuest kogudusest linnas.
Ema, mina ja mu õde läksime sinna kogudusse.
See oli kogudus, kus Püha Vaim liikus
ja kus respekteeriti Püha Vaimu.
Ma polnud käinud sellises koguduses ega kuulnud inimesi keeli rääkivat.
Ma polnud näinud Jumala väge inimesi tervendamas.
Ma ei mäleta, mida seal räägiti ega altarikutse sisu,
aga oma südames teadsin, et pean minema ette.
Mina, mu ema ja õde andsime oma elud Jumalale.
Kogu mu elus toimus 100% pöördumine.
Uurisin varem igasuguseid raamatuid ja idamaiseid religioone,
aga kui ma võtsin Jeesuse vastu...
Arvasin ka varem, et olen kristlane,
aga ma ei tundnud Teda, teadsin vaid Tema kohta.
Kui ma aga võtsin Ta vastu oma päästjaks ja Issandaks,
tundsin, kuidas pimedus muutus valgeks
ja ma teadsin, et see oli Jeesus.
Kõik meie pere viis last said 8 päeva jooksul päästetud,
ristitud Püha Vaimuga ja ristitud veega. See oli võimas.
Kui lõpetesin gümnaasiumi, saatis ema minu ja venna Piiblikooli.
Hiljem aga kohtusime juba meie, abiellusime ja hakkasime jutlustama.
Rodney, sina kasvasid üles kristlikus kodus
ja olid juba tuttav vaimsete asjadega.
Kuidas sa leidsid oma kutsumise ja mõistsid, et tahad teenida Jumalat?
Andsin oma südame Jumalale 5 aastaselt
ja 8 aastaselt sain Püha Vaimuga ristitud.
Panin oma mängukarud ritta, jutlustasin neile,
panin neile käed peale ja nad langesid väes
ning ristisin neid veega.
Siis ronisin aknale ja kuulutasin kogu Ameerikale.
Ma olin väike laps,
sündinud ja kasvanud kusagil Aafrikas.
Jumal oli kutsunud mind minema Ameerikasse misjonäriks.
Astusin teenistusse 1980 a jaanuaris ja me abiellusime 1981 aastal.
1981 a okt. veetsime mesinädalaid jutlustades mesinädalatel.
Me ei suutnud peatada jutlustamist.
Selle aasta oktoobris täitub meil 34. abieluaasta.
27 aastat tagasi, 1987 a detsembris, kutsus Jumal meid Ameerikasse.
Meil oli 3 last: vanem 5 a, keskmine tütar 3 a ja poeg 7 kuune.
Saabusime Ameerikasse 300 dollariga taskus
ega tundnud seal kedagi.
Ja siis, 1989 a aprillis puhkes ärkamine,
mis viis meid 50-le maale.
See on olnud üks kõige märkimisväärsem teekond,
mis on viinud meid Kairosse Egiptuses,
Argentiinasse, Singapuri, Filipiinidele, Jaapanisse
ja tõi meid siia Soome, Helsingisse.
See on olnud üks suur seiklus.
Adonica, kuidas on olnud reisida koos abielupaarina
ja töötada Jumalale abielupaarina nii palju aastaid?
See on väga tähtis jääda kokku.
Hämmastav on see,
et Jumal valmistas mind ette juba siis, kui ma veel ei tundnudki Teda.
Ma teadsin, et hakkan reisima. Ütlesin emale, et hakkan reisima.
Kui ma teda kohtasin,
siis ma ei teadnud, mida olen kutsutud tegema,
aga ma ütlesin Jumalale, et teen mida iganes.
Kui me kohtusime, ütles ta, et on kutsutud reisima,
kutsutud minema Ameerikasse.
Kõik, mis ta ütles, oli mu südames,
aga ma ei olnud neid lihtsalt ära tundnud.
Tegin abielludes teadliku pühendumise,
et mu mees on reisiv teenistuja ja me hakkame reisima.
Et me lapsed on kaasas ja reisivad koos meiega.
Et me mahutame nad oma ajakavva,
kuigi kui lapsed on väikesed, tuleb sobituda pigem nende kavaga.
Teenistuse alguses tegi Rodney ise peaaegu kõike
ja kuna teenistus oli veel väike, aitas tegeleda ka lastega.
Ameerikasse tulles oli me esimene laps 5 a,
Kelly 3 a ja Kenneth 7 kuune.
Otsustasin, et olen temaga reisidel kogu aeg kaasas.
Jumal andis mulle sõna, kui Kennethit ootasin, öeldes:
"Ma olen kutsunud sind jutlustama, aga enne sinu teenistusaega
on sinu osa hoolitseda abikaasa ja laste eest."
Kui tema jutlustas, tundus mulle, et mina ei tee midagi.
Aga Jumal ütles mulle: "Teed küll. Sa teed talle asju lihtsamaks.
Tehes perele süüa ja hoolitsedes laste eest,
oled sa osa kõigest, mida su mees teeb laval."
Otsustasin pidada lastele kodukooli.
See on suur õnnistus, et Ameerikas lubatakse nii teha.
Ma ei tahtnud neid kaotada koolisüsteemile,
vaid tahtsin ise lapsi õpetada.
Mu ema oli õpetaja.
Võtsime lapsed igale poole endaga kaasa.
Jumal varustas meid kõigega;
isegi asjadega, mille eest ei osanud paluda.
Olime igalpool ülevoolavalt varustatud.
See on eriti kallis hoolitseda reisi ajal 3 lapse eest.
Mul oli kaks teenistust päevas.
Adonica tuli lastega pühapäeval ja kolmapäeval,
olles ülejäänud päevad hotellis.
Me õpetasime neid, korraldasime neile väljasõite.
Nad nägid ümber maailma kõige hämmastavamaid imesid.
See oli võimas!
Vahepeal, 4 aastat, polnud meil kodu.
Siis otsustasin, et kodu on kus iganes hotellitoas
ja see peab lihtsalt toimima.
Neil oli suurepärane elu.
Teismelistena nad küll vahel ütlesid, et neil ei ole kooli
ja neil ei ole kindlaid, igapäevaseid sõpru.
Ütlesime, et saame aru, et see pole kerge reisida ringi,
sõbrad igal pool laiali.
Tegelikult oli see suur õnnistus reisida ja näha kõiki neid maid,
kohtuda toredate jumalameeste -ja naistega,
teha asju, mida enamus inimesi ei saa kunagi teha.
Me rääkisime nendega nüüd,
kui tähistasime Rodney 35-teenistusaastat.
Ta alustas teenistusega 2 aastat enne, kui me abiellusime.
Nüüd nad räägivad, et neile väga meeldib see,
kuidas nad üles kasvasid.
Mõlemad teenivad nüüd Jumalat.
Ma ütlen mõlemad, sest meil oli 3 last,
aga meie keskmine tütar suri 12 a. tagasi, jõululaupäeval,
18-aastaselt.
Tegu oli kopsuhaigusega, millega tuli reisides pidevalt tegeleda.
See oli ka ime, kuidas Jumal meid aitas,
kui teda kogu med.varustusega igale poole kaasa võtsime.
Ta oli meiega kõikjal kaasas.
Kuna ta läbis päeva jooksul erinevaid ravikuure,
pidime kogu med.varustust ja asju kõikjal, ka lennukites, kaasas kandma.
Kuid me olime lubanud Jumalale, et reisime ringi
ja Tema õnnistas Kellyt, kandes hoolt tema eest.
Ma palusin armu laste üle ja Ta tõesti tegi seda.
See on Jumala headus.
Me ise arvame, et toome mingi suure ohvri,
aga tegelikult on see... - See on au.
See oli au meile ja ka me lastele.
Nüüd meil on 4 lapselast - 3 tüdrukut ja 1 poiss.
Oleme väga elevil selle üle.
Ja me jäime perekonnana kokku.
Me lapsed kasvasid üles koos meiega
ega jäänud koju eraldatuna isast või meist mõlemast.
Nad käisid mõnda aega ka koolis, aga valdavalt õppisid omal käel,
minnes hiljem ülikooli ja olles edukad.
Ma saan väga pahaseks,
kui näen jumalasulaseid reisimas ilma pereta.
Kuidas me saame võita kogu maailma,
kui kaotame oma perekonna?
See ei ole õige.
Nii et olen selles osas väga range, kui koolitame õpilasi Piiblikoolis,
öeldes: kui lähete reisima, võtke naine ja lapsed kaasa
ja uskuge ning usaldage Jumalat. See on kõige tähtsam asi.
Sest see, kes hoolitseb teiste eest,
peaks esmalt hoolitsema oma perekonna eest.
Paljud ei tee seda, mõeldes, et see on liiga kallis,
kuid Jumal varustab.
Kallis saab see olema teisest küljest, kui abielu puruneb,
kui lapsed vihkavad Jumalat või mida iganes.
Piibel ütleb, et mis kasu on inimesel, kes võidab kogu maailma,
aga kaotab oma hinge?
Mis kasu on inimesel, kes võidab kogu maailma Jeesusele,
aga kaotab omaenda perekonna?
Te rääkisite lühidalt, et kaotasite oma teise tütre.
Kuidas see teid muutis?
See ei muutnud meie pühendumist, vaid andis meile suurema kindluse.
Oli jõululaupäev ja ta suri minu kätel.
Otsustasin, et Saatan peab maksma selle eest.
Me teadsime, et see ei tulnud Jumalalt.
Me teame, et Kelly on koos Jeesusega
ja me saame teda nägema jälle.
Tema ei saa tulla meie juurde,
aga meie läheme mingi hetk tema juurde.
Ta oli märkimisväärne laps ja tal oli suur mõju meie eludele.
Lihtsalt sellisena nagu ta oli.
Ta ei teadnud ega plaaninud ette, et ta sureb.
Veel 12 tundi enne oma surma mõtles ta, et ehk jääb elama.
Ta oli surmale väga lähedal juba 11-kuuselt ja 3-aastaselt,
aga elas siiski 18 aastat.
See oli ime.
Jumal andis talle armu ja ta mõjutas meie mõlema elu.
Kui ta sündis, polnud ma kunagi kuulnud tsüstilisest fibroosist.
Tegu on retsessiivse geeniga,
mida üks kannab, andes selle edasi teisele.
Edasi andmiseks peab see geen olema mõlemal vanemal.
See oli raske, kui saime sellest teada,
kuid mõistsime, et Jumala sõna on tõde,
millest me ka iganes läbi läheme.
Isegi, kui meil oli selline väljakutse tütrega,
sest tsüstiline fibroos muudab lima väga paksuks ja kleepuvaks,
nii et see jääb kopsudesse kinni ja tekkib palju põletikke.
See omakorda moodustab kopsudes armkoe.
Kopsude tegelik pind peaks olema nagu svamm,
aga kui see on kaetud armkoega, ei saa enam korralikult hingata.
Üks lahendus oleks uue kopsu siirdamine,
mis Kelly jaoks polnud küll võimalik.
Saatan ründas just teda, sest tal oli väga ilus lauluhääl.
Me ütlesime, et pole tähtsust, mis meiega toimub,
sest Jumala Sõna töötab ikkagi.
Me panime ikkagi haigete peale käsi,
ikkagi palvetasime ja uskusime Jumalat.
Jumal tõesti õnnistas meid selletõttu,
sest selle haigusega lapsed surevad tavaliselt, kui nad on 11-12 a.
Kelly aga elas 18-aastaseks ja see oli ime.
Ta kasvas suureks
ja me ei saanud teda enam kanda oma usuga.
Jah, me võime palvetada inimeste eest ja uskuda Jumalat.
Meil on ka oma laste üle meelevald,
kuid kui nad saavad suureks, peab neil olema oma suhe Jumalaga.
Aga kui nad ei suuda seista Temas, ei saa me teha asju nende eest ära,
vaid võime ainult palvetada nende eest.
Oleme saanud aidata paljusid inimesi, kes lähevad raskustest läbi.
Me saame öelda: "Me mõistame sind.
Jumal aitab sind keset sündmusi, mida sina ei suuda kontrollida."
Ärkamine ja rõõm ei olnud asjad, mida meie algatasime või tegime.
Me olime vaimselt väga näljased ja palusime Jumalat:
"Tule Ameerikasse, see kõik on siin väga kuiv!
Jumal ilmuta ennast teenistustel, las inimesed saavad puudutuse Sinult.
Las nad mõistavad, et Sina oled neid puudutanud.
Ja isegi, kui nad meie nimesid ei mäleta,
teavad nad, et Sina puudutasid neid."
Kuid siis me palusime ka: "Jumal puuduta meid!",
sest kogesime südames, et midagi on sündimas,
kuigi ei teadnud veel, mis.
Rodney koges 18-aastaselt Jumala tule puudutust, .
See oli 1979 a, kui Jumala tuli langes mu üle.
See käivitas mu teekonna
ja ma tahtsin, et igaüks saaks puudutatud.
Kui ma 1980 a teenistusega alustasin, nägin seda mingil määral.
Kuid 1989 a aprillis tuli Jumala au võimsalt üle koosoleku.
See on olnud meiega kuni tänaseni ja see on meid kandnud.
Kui Jumala vägi langeb, on inimesed mõjutatud selle väe poolt.
Nad tunnevad, et Jumala ligiolu on kohal
ja reageerivad sellele eriviisidel.
Mõned nutavad, mõned värisevad, mõned kukuvad põrandale,
mõned ei suuda enam inglise keeles rääkida,
kuna on Püha Vaimu poolt üle võetud ja räägivad keeltes.
Mõned saavad rõõmu tabamuse ehk siis täituvad rõõmuga.
Ma ise sain ka juba noore kristlasena puudutatud.
Kui Jumal mind puudutas, pani Ta otsekui oma käed mu ümber.
Tundsin Ta armastust ja ainult nutsin ja nutsin.
Ta armastas mind, puhastas mind ja tegeles asjadega, mis olid mu sees.
Ta ei teinud seda kohut mõistes, vaid armu ja armastusega.
Mina arvasin, et Jumal mõistab mind hukka,
stiilis: "Vaata, mida sa valesti tegid!"
Iga kord aga, kui Ta mind puudutas, kogesin ainult Tema armastust.
Kui ma nägin, kuidas inimesi tabas rõõm ja nad naersid,
oli see üllatus isegi meile,
sest kui Jumal mind puudutas, siis mina nutsin.
Ma sain päästetud nelipühi koguduses,
tema kasvas üles nelipühilasena.
Nii et olime näinud, kuidas inimesed rääkisid keeltes ja värisesid,
aga mitte kogu paiga täitumist rõõmuga.
Samas teadsime, et Jumala ligiolu oli seal.
Ma arvasin varem, et need on lihtsalt sellised inimesed
ja see sõltub isiksuse tüübist.
Sest ma ise olin tol ajal vaikne ja häbelik.
Nüüd su kohta seda enam öelda ei saa.
Püha Vaim annab meile väe olla Tema tunnistajad.
Ta teeb su julgeks ja toob su seest esile asju,
mida seal tavaliselt ei ole.
Siis ma mõistsin, et see on tõesti Jumala puudutus.
Nii palju tunnistusi oli, kus inimesed naersid 3 päeva järjest
ja Jumal tervendas nad täielikult ravimatust rinnavähist,
luupusest ja AIDSist. Hämmastavad tunnistused.
Teised said täis rõõmu.
Jumala ligiolu oli ka me endi eludes ja kõik need asjad, mis Ta meile tegi.
Jumal tegi suuri asju mu elus
ja kui Ta puudutas mind, siis ma lihtsalt nutsin.
6 kuu vältel ma lihtsalt pressisin edasi,
teades, et pean jõudma järgmisele tasandile.
Ütlesin: "Jumal, puuduta mind, aga õrnalt."
Ta andis mulle rõõmu.
Kõik see aitas meil minna läbi meie tütre ravimisest.
Nutsime, kui pidime ta andma Issanda kätte.
Ütlesin: "Issand, ma annan oma südame Su kätte,
kas ma nutan või naeran, aga Sina aitad mind sellest läbi tulla."
Tema arm on me elus ja teadmine, et Jumal on hea.
Paljud inimesed arvavad,
et Jumal põhjustab halbu asju nende elus.
Jeesus ütles, et varas tuleb tapma, varastama ja hävitama,
aga Tema on tulnud, et meil oleks elu ja kõike ülirohkesti.
Me teame Piiblist, et Jumal on hea
ja iga hea ning täiuslik and tuleb Temalt.
Tema juures ei ole varjutuse varju.
Saatan on see, kes on halb.
Me elame selles maailmas, ebatäiuslikes ihudes
ja vahel asjad lähevad valesti,
kuna me ise teeme rumalaid vigu.
Asjad lähevad valesti, mida me ei suudagi kontrollida.
Aga keset igasuguseid olukordi on Jumal väljapääsutee,
Tema on meie abi.
Tema suudab tervendada.
Oleme näinud paljusid paranemas ravimatust vähist,
ravimatutest haigustest või tõusmas üles surnuist.
Jumal suudab teha imesid
ja kui sa ka kannatad oma elus, on Tema ikka siin.
Ta tahab meid aidata.
Me ütleme neile, kes on kaotanud oma lähedase:
"Ära lihtsalt istu ja nuta,
vaid tõuse üles ja pane Saatan maksma selle eest!"
Kui Kelly veel elas ja oli haige ning pidi minema haiglasse ravile,
siis Rodney ütles:
"Sina puutusid mu last, nüüd puutun mina sind."
Teeme järgmise koosoleku, paneme inimestele käed peale,
teeme altarikutse ja veel rohkem inimesi saab päästetud.
Paljud arvavad, et rõõm Issandas on maas rullimine ja naermine,
aga see on midagi, mis on hoidnud teie perekonda rasketel aegadel.
Te räägite ka rahast ja finansidest.
Kuidas on Jumal teie peret juhtinud ja finantsasjades aidanud?
Rääkige ka sellest lühidalt.
Me tulime Lõuna-Aafrikast
ja meil oli visioon minna kogu maailma.
See aga maksab midagi.
Sa ei saa minna maailma rahvaste juurde ilma rahata.
Jumal pidi tegema suure läbimurde meie elus.
Me läksime Ameerikasse -
Adonica, mina, kolm last, neli kohvrit ja 300¤ taskus.
Kui me rändasime mööda Ameerikat,
hakkas Jumal meid vabastama finantside alal, öeldes:
"Usaldage mind ja lootke minule, sest mina oman kõike.
Mul on kõik, mida te vajate, aga ma tahan, et usuksite minusse."
Mõnikord me ei suuda Jumalat usaldada
ja arvame, et meil tuleb see ise ära teha.
Tema saab teha, andes oma Sõna nagu Jumal ütles mulle nägemuses,
et ma rendiksin 6 nädalaks Madisson Square Gardeni
ja ma tegin seda.
See maksis 6,7 miljonit dollarit, aga me maksime selle ära.
48 459 inimest sai päästetud.
Jumal võib sulle öelda, mida teha.
Me ostsime oma peakontorile 83 aakrit maad.
Meil polnud selleks küll raha, aga Jumal ütles: "Ostke!"
Jumal andis me kätte ilma rahata 16 miljoni dollarilise kinnisvara,
kinnitades oma sõna.
See on usus käimise teekond, usaldades Teda.
Ma esitan väljakutse kõigile vaatajatele -
pange oma usk Jumala peale ja Ta varustab ning valmistab teile tee.
Tahame aidata igaüht näha, et nad võivad usaldada Jumalat.
Ära lase Saatanal valetada,
ära lase inimestel öelda, et sa ei saa seda teha.
Kui Jumal on sind kutsunud midagi tegema,
siis Tema usk tuleb su üle, sa usaldad Teda ja näed imesid.
Juba abielu alguses me teadsime,
et Jumala Sõna ütleb, et Ta kannab hoolt meie eest.
Seni, kuni oled andja ja külvad,
nii nagu Jumal ütles, et maa püsides püsivad ka külv ja lõikus.
Kui me tahame lõigata, siis me peame ka külvama.
Kui me abiellusime, otsustasime, et Jumala Sõna toimib meie jaoks.
Kui teiste jaoks Jumala Sõna ei toimi, siis meie jaoks toimib.
Me maksime kümnist - see oli meie perekonna otsus.
Me andsime ohvrit ja alati, kui midagi vajasime,
nõustusime nende asjade osas palves.
Sest Ta ütleb: "Paluge! Teil ei ole, sest te ei palu."
Me palusime usus, aga samas külvasime ka seemne.
Kord oli aeg, kus meil polnud raha üüri maksmiseks.
Me ei küsinud raha ei tema ega ka minu ema käest.
Ei küsinud ka perekonna käest.
Kui meil oli vajadus, ei rääkinud me sellest kellegile.
Me lihtsalt külvasime, palvetasime ja uskusime Jumalat.
Filiplastele 4 ütleb:
"Aga küll minu Jumal täidab kõik teie vajadused
oma rikkust mööda auga Kristuses Jeesuses."
Mitte arvestades, palju meil on pangas raha
või kui palju me võime teenida.
Jumal võimaldab meil teha asju,
mida me loomulikult kunagi teha ei saaks.
Kui teil on vaja teha teatud samme oma teenistuses,
kuidas te teate, milline on õige tee?
Sest mõned inimesed ütlevad: "See on õige tee."
ja teised ütlevad: "Hoopis see on õige tee."
Kuidas te leiate Jumala hääle keset seda kõike?
See on midagi, mida sa pead õppima.
Jeesus ütles:
"Minu lambad kuulevad minu häält, võõra häälele nad ei järgne."
Jumal räägib inimestega läbi unenägude, visioonide
ja läbi oma Sõna.
Sel ajal, kui Jumal hakkab sind juhtima,
tunned sa Jumala õhutust.
Sa koged, kuidas Jumal lükkab sind mingite asjade suunas.
Mitte ainult teenistuse suhtes,
vaid ka äriasjades ja selles, kellega abielluda.
Kui ma teda nägin, ütles Jumal: "See on sinu naine."
Kui sina usaldad Teda igas väikeses asjas,
siis Ta näitab sulle, juhib sind ja viib sind edasi.
Ja sa õpid läbi aastate, et see on Jumal.
Ja sa tead, kui miski on Jumalast ja miski seda pole.
Teine teema on õige ajastus.
Vahel me astume välja enne õiget aega.
Kuid olles paar korda puusse pannud, ootad Jumala ees
ja liigud siis, kui Ta selleks märku annab.
Jumal ei räägi sinu peaga, vaid Ta räägib su südamega.
Me peame jääma vaikseks, vahel ka paastuma ja palvetama.
Mitte selleks, et sundida Jumalat liikuma,
vaid selleks, et olla tundlikum Talle.
Et kuulda, mida Ta tahab meile öelda.
Teil on ka väga suur igatsus, et rohkem hingi saaks päästetud.
Mida te ütleksite kristlastele,
kes väidavad, et evangelism pole nende and?
Esiteks, siin ei ole tegemist anniga, vaid usklikuga, kes armastab Jeesust.
Näiteks: kui sa elad Helsingis
ja seal on hea restoran, mida sa armastad, siis mida sa teed?
Sa räägid kõigile sellest restoranist.
Kui seal on hea kohvik ja sulle maitseb sealne kohvi,
siis sa räägid kõigile sellest.
Kui palju enam siis Jeesusest,
kes on su päästnud ja pööranud su elu teiseks.
Me peame minema ja rääkima, me peame olema tunnistajad.
Siin ei ole midagi tegemist sellega, kas see on mu and või mitte.
Küsin inimestelt: "Kas Jeesus on su päästnud?"
"Jah on."
Siis mine ja too need inimhinged Jumala juurde.
Sellest ajast, kui me tütar Issanda juurde läks,
on 12 miljonit inimest tulnud Issanda juurde.
Mu siht on tuua Jumalale 100 miljonit hinge.
Me õhutame kõiki rääkima oma perekonnale, sõpradele,
töölistele, kõigile.
Räägi neile Jeesusest, sest Ta tuleb varsti tagasi.
See on vajalik, et meil on 5 teenistusandi ja jutlustajad,
aga Jeesus ütles kõigile, kes usuvad: "Minge ja kuulutage evangeeliumi."
Kuulutage evangeeliumi kogu loodule! Igal usklikul on see vastutus.
Nii saabki evangeelium kuulutatud.
Mitte ainult lavalt jutlustades, vaid üksteisega jagades,
tuues oma sõpru kogudusse ja Jeesuse juurde.
Me treenime nii tuhandeid inimesi.
Ma ei tea Soome kohta,
aga 95% Ameerika kristlastest ei räägi teistele Jeesusest.
95% Ameerika kogudusest.
See on väga suur arv.
Nad käivad pühapäeval koguduses,
aga esmaspäevast laupäevani ei räägi kellelegi Jeesusest.
See on nii vale, sest kui Tema puudutab sind,
pead sa ka rääkima sellest.
Paljud mõtlevad,
et kui Jumal tahab päästa, siis Ta päästab.
Aga see ei toimi nii.
Piibel ütleb, et meil tuleb neile rääkida.
Kuidas nad kuulevad ilma kuulutajata?
See pole meie probleem, kui nad seda vastu ei võta,
aga me peame rääkima.
Ma ütlen neile, kes muretsevad hüljatud saamise pärast,
et inimesed ei hülga teda, vaid nad hülgavad Jumala.
Ja kui nad ka ei saa päästetud,
öeldes kohtujärje ees: "Issand, ma pole kunagi kuulnud",
siis Ta ütleb neile: "Ma saatsin kellegi.
Mäletad, ta rääkis sulle tol päeval seal bussipeatuses."
See, et me igaüks räägiksime inimestele Jeesusest, on väga tähtis.
Tänan väljakutse eest ja loodan, et vaatajatele jõudis see kohale.
Aitäh, et külastasite meid.
Soovin teile ja teie teenimistööle palju õnnistusi.
Aitäh, et kutsusite meid ja õnnistusi ka TV7'le.
Tõlge: Merle Reinujaan