Tervetuloa ohjelman pariin! Tänään vieraanamme on mies, -
joka nuorena tapasi kuuluisan Azusa- kadun herätyksen silminnäkijöitä.
Hän kertoo, miten kohtaamiset muuttivat hänen elämänsä.
Tommy Welchel, tervetuloa! On kunnia saada sinut tänne.
Olit 17-vuotias, kun tapasit kaksi iäkästä rouvaa -
Kaliforniassa. Heitä kutsuttiin Azusa-kadun pyhiksi.
"Azusa-kadun pyhät" olivat läsnä seurakunnassa, -
jossa tapahtui Azusa-kadun herätys.
He kertoivat sinulle, mitä he näkivät.
Missä ja miten tapasit heidät?
Azusa-kadun pyhätkö? - Niin.
Sisar Goldie vei minut bussilla -
Highland Parkiin Pasadenan kylkeen.
Niiden takana kohoavat San Gabrielin vuoret. Kaunista aluetta.
Hän vei minut vanhaan historialliseen seurakuntaan, jonka nimi on Pisgah.
Siellä oli asuinhuoneistoja.
Eläkeläiset saivat vuokrata niitä, -
ja he saivat kolme ateriaa päivässä, 75 dollarilla kuukaudessa.
Monet sinne muuttaneet halusivat auttaa kodittomia.
Olin siihen aikaan koditon.
Lisäksi he yleisesti palvelivat ihmisiä.
Heidän mukanaan oli Azusa-kadun pyhiä.
Pyhiä, jotka näkivät Azusa-kadun herätyksen.
He olivat siellä. He halusivat kertoa Azusa-kadun herätyksestä.
He halusivat kertoa vain niille, joille Jumala halusi heidän kertovan.
Kun sisar Goldie ja minä saavuimme Pisgahiin, -
hän esitteli minulle heistä noin puolet.
Myöhemmin pastori Harold Smith esitteli minulle loput.
Sitten he alkoivat kertoa minulle.
Kuulit mahtavista ihmeistä, -
joista kerroit jo aiemmassa jaksossa.
Se muutti elämäsi. - Täysin.
Miten se muutti elämäsi? - Joka tavalla.
1960-luvuilla oli kukkaislapsia, hippejä.
On kysytty, meninkö heidän luokseen. En. En halunnut mennä mihinkään.
Azusa-kadun pyhät ja me asuimme paikan päällä.
Nukuin makuusalissa.
Söimme kolme ateriaa päivässä yhdessä, -
rukoilimme tunnin päivässä yhdessä ja kävimme seurakunnassa joka ilta.
Siitä tuli elämäni. En halunnut minnekään muualle.
Halusin olla siellä, kuunnella, viettää aikaa heidän kanssaan ja jutella.
Tutustuttuasi heihin he rukoilivat puolestasi, -
jotta saisit saman voitelun, joka heillä oli. - Kaikilla heillä.
Mitä elämässäsi tapahtui sitten?
Millaisia ihmeitä on tapahtunut, sen jälkeen kun sait saman voitelun?
Pisgah'ssa tapahtui monia ihmeitä.
Suurimpia oli veli Silverin tarina.
Veli Silver oli eläkkeellä oleva asianajaja.
Sisar Smith, Harold Smithin vaimo, -
piti raamattupiiriä lauantaisin.
Sitä kutsuttiin edistyneiden piiriksi. He olivat kaikki iäkkäitä.
He eivät halunneet, että heitä kutsuttiin iäkkäiksi, siis "edistyneet".
Veli Silver sai sydänkohtauksen. Hän kaatui penkkien taa.
Paikalla oli myös tri Dodge. Hän tutki veli Silverin kahdesti.
Hän julisti hänet kuolleeksi molemmilla kerroilla.
Peggy Johnson oli käymässä siellä.
Hän oli nuori. Nuoret tulivat sinne lauantaisin vapaaehtoistyöhön.
Minun ei olisi tarvinnut osallistua, mutta osallistuin, -
koska jotkut vapaaehtoiset olivat aika söpöjä. Halusin heidän seuraansa.
Sisar Smith sanoi: "Peggy, mene pyytämään Tommy Welcheliä -
tulemaan tänne nyt."
Peggy tuli luokseni ja sanoi: "Sisar Smith käski sinun tulla heti."
Tiesit, että oli tosi kyseessä. - Oli parasta mennä.
Olin silloin 20-vuotias.
Menin sinne. "Mitä, sisar Smith?" "Tule sisään." Menin.
"Katso veli Silveriä." Katsoin häntä. "Hän näyttää kuolleelta."
Hän sanoi: "Hän on kuollut." Katsoin tri Dodgea. "Tohtori?"
Hän sanoi: "Julistin hänet kuolleeksi kahdesti."
Tuumin: "Miksette pyydä ruumis- autoa?" - Niin, miksi he pyysivät sinut?
Sisar Smith sanoi: "Herätä hänet kuolleista." - "Täh?"
"Herätä hänet kuolleista."
Aloin hitaasti kävellä sinne. Olin peloissani.
En ollut herättänyt ketään kuolleista. En tänä päivänäkään montaa.
Menin hänen luokseen. Sisar Smith huusi: "Thomas, herätä hänet!"
Suutahdin. Vain äiti sai tehdä niin. Kutsua minua Thomasiksi.
Hän kuulosti äidiltäsi. Suutuit.
Hän sanoi niin vain, kun hän oli minulle vihainen.
Nostin jalkani miehen ylle, istuin hänen päälleen, -
laskin vasemman käteni hänen rinnalleen ja oikean hänen otsalleen.
Huusin lujaa ja käskin hänen palata kuolleista Jeesuksen nimessä.
Tuntui kuin käsistäni olisi tullut sähkövirtaa.
Hän hypähti ja avasi silmänsä. Niissä oli kauhea katse.
Hän nousi istumaan, katsoi minua silmiin ja huusi: "Olin taivaassa!"
Hän oli vihainen. Ei halunnut palata. - Ei tietenkään.
Kamala tapa herätä henkiin.
Pelästyin. Ilme hänen kasvoillaan... Hän huusi minulle.
Katsoin sisar Smithiä. "Hän pakotti minut." - Hänen vikansa.
Kaikki alkoivat nauraa, paitsi veli Silver ja veli Tommy.
Katsoin häntä, sillä minun piti puolustautua. Luulin saavani selkääni.
Hän oli tosi vihainen.
Tietysti aina sen jälkeen, kun kuljin puhumassa, hän sponsoroi minua.
Lähdin Pisgah'sta vuonna 1966.
Lähdin Los Angelesista. Jumala käski muuttaa Atlantaan Georgiaan.
Pari kuukautta ennen lähtöäni sain puhelun.
Tommy Coleman sanoi: "Tommy, hautasimme veli Foggsin eilen."
Kysyin: "Miksette kertoneet minulle, että hän kuoli?"
Hän sanoi: "Hän oli sairas ja sairaalassa.
Hän sanoi: 'Minä teen kuolemaa.
Älkää kertoko Tommy Welchelille, ennen kuin minut on haudattu.'"
Voi ei. Koska hän halusi mennä taivaaseen. - Juuri niin.
Mielenkiintoista. Se, että näit ihmisten parantuvan, ei ollut mitään uutta.
Äitisi oli vienyt sinua herätyskokouksiin, kun olit poika.
Oliko kristinusko luonnollinen osa elämääsi lapsuudenkodissasi?
Minut kasvatettiin vanhaksi kunnon helluntailaiseksi.
Äiti tapasi huutaa, juosta, tanssia ja nyökytellä päätään.
Kun olin 3-vuotias, hiivin sohvan taa -
ja kuuntelin isoisoäitiäni, joka oli täysverinen cherokee.
Hän kertoi intiaanitarinoita sodista eri heimojen välillä -
ja eri juttuja eri intiaaneista. Rakastin tarinoita.
Niin sinusta tuli tarinankertoja. - Juuri niin.
Vaikka lapsuutesi oli onnellinen, -
perheesi menetti maatilan.
Miten se tapahtui? - Isälläni...
Hänellä oli 16 hehtaaria viljalla.
Isä ei myynyt sitä tonneina.
Hän myi sitä lasipurkeissa kirkkaana nesteenä.
Hän teki kotipolttoista viinaa.
Ja sitten...
Poliisi valvoi touhua.
He pidättivät niitä, jotka eivät maksaneet veroja viskistään.
Isä ei maksanut. Menetimme maatilan.
Miten tapaus vaikutti? Olit nuori poika. Mitä sinulle tapahtui?
Sillä oli vahingollinen vaikutus.
Maatila oli elämäni. Siellä oli mukava touhuta. Minulla oli hevonen ja koira.
Kun muutimme kaupunkiin, sain ottaa mukaani koiran mutta en hevosta.
Aloin kapinoida. Jouduin pulaan.
Minua oltiin passittamassa vankilaan.
Vuonna 1960 -
vanha isoäiti ja hänen pojanpoikansa, jotka olivat Venice Beachista, -
halusivat palata Kaliforniaan.
He kutsuivat minut mukaansa. En halunnut mennä. Pidin Oklahomasta.
Ystävä sanoi: "Olen nähnyt pidätysmääräyksen.
He voivat tulla hakemaan sinut milloin tahansa.
Sinuna miettisin Kaliforniaan lähtemistä. Joko sinne tai vankilaan.
Kumpaan haluat?"
Minä valitsisin Kalifornian. - Pohdin asiaa, ja se tuntui paremmalta.
Niinpä lähdin.
Kun olit Kaliforniassa nuorena, kodittomana miehenä, -
tapasit Azusa-kadun pyhiä, kuten kerroit viime jaksossa.
Elämäsi muuttui. Sinusta tuli kristitty. - Juuri niin.
Voitko kuvailla sanomaa, jonka ihmiset antoivat sinulle -
kerrottavaksi muille?
Että Jumala käytti jokaista, -
ei vain jumalanpalvelijoita.
Ei vain miehiä. Hän toimi myös naisten kautta.
He halusivat kertoa profetiasta, joka on nyt satavuotias, -
että Jumala lähettää toisen, Azusa-kadun kaltaisen herätyksen.
Azusa-katu oli kuin Apostolien teot.
Se oli herätys.
He kertoivat minulle Azusa-kadusta, ja minä tein siitä kirjan, -
jotta ihmiset tulisivat nälkäisiksi. Haluan sytyttää ihmisiin tulen.
Sitä hekin halusivat. Jotta voin innos- taa ihmisiä uskomaan herätykseen, -
jotta heissäkin voisivat toimia Jumalan lahjat.
Odotit 40 vuotta, ennen kuin aloit kertoa Azusa-kadusta -
ja tiesit, että nyt on aika viedä sanomaa eteenpäin.
Jumala sanoi: "Kerro tapahtumista nyt."
Se oli 6.4.2006.
Mieleeni välähti, -
että juuri sinä päivänä sata vuotta sitten -
alkoi Azusa-kadun herätys.
Miten palvelutyö alkoi? Aloitko kertoa Azusa-kadusta kotiseurakunnassasi?
Menin ensiksi pastorien luo ja sanoin: -
"Minulla on koottuna Azusa-kadun todistuksia.
Teidän täytyy kuunnella niitä."
He sanoivat: "Niistä täytyy tehdä kirja."
Sanoin: "Tiedän. Siksi lähdin liikkeelle."
Eräs mies soitti ja tiedusteli, halusiko joku pastori kirjoittaa kirjan.
Pastori sanoi: "On erityisesti yksi henkilö, joka haluaa kirjoittaa kirjan."
Kustantaja tuli käymään ja kuunteli näitä kertomuksia.
Hän sanoi: "Olen julkaisemassa kirjaa, mutta keskeytän projektin."
Hän sanoi Paulille ja Samanthalle: -
"Teidän kirjanne saa odottaa. Tämä täytyy julkaista."
Kirja tuli painosta 32 päivän päästä.
Millaisia vaikutuksia näet, -
kun viet sanomaa eteenpäin ja kerrot Azusa-kadun ihmeistä?
Amerikassa on meneillään monta herätystä tälläkin hetkellä, -
sen seurauksena että menin sinne ja annoin tämän sanoman.
Iso herätys on meneillään Jacksonvillessä Floridassa.
Voitko kertoa siitä?
Menin sinne. Se oli kolmas matkani.
Vain kahdeksan ihmistä tuli.
Kerroin Azusa-kadusta. Valmistauduin vastaamaan kysymyksiin, -
mutta he kaatuivat yksitellen tuoliltaan lattialle.
Heillä kaikilla oli ruumiistapoistumiskokemus.
Kun lähdin, he käynnistivät herätyk- sen, jota on jatkunut kolme vuotta.
Siellä on yhä käynnissä herätys.
Alussa heitä oli vain kahdeksan. Nyt heitä on yli tuhat.
Miltä tuntuu nähdä Jumalan käyttävän sinua niin?
Mietitkö joskus: "Miksi minä?" Se on suuri kunnia.
Mietin sitä aiemmin.
Mietin aina, että vuonna 1906 -
Jumala valitsi mustan miehen.
Olen nähnyt eri herätyksiä ja ihmisiä, kuten Todd Bentleyn. Ajattelin: -
"Vain Jumala voi valita hänet. Itse en olisi valinnut." - Juuri niin.
On myös muita. William Branham, kouluja käymätön.
Suurin ikinä näkemäni profeetta. Monet heistä...
Jumala ei ajattele niin kuin me ajattelemme.
"Jumala, miksi minä? Olen vain maalaistollo.
Olisin mieluummin maatilan hommissa. Rakastan maaseutua."
Olen ajatellut: "Jumala, miksi valitsit minut?"
Jumala päätti sen jo alussa. Ei ollut sattumaa, että pidän tarinoista.
Kun katson vuosikymmenten taa, -
Jumalalla oli kaikki alusta asti suunniteltuna.
Yksi tapa, jolla siunaat ihmisiä, on se, että voitelet heitä -
samalla voitelulla, jonka sait Azusa-kadun pyhiltä. Mitä tapahtuu, -
kun annat voitelun ihmisryhmälle tai yksittäisille ihmisille?
Saan jälkeenpäin palautetta, että on käynnissä herätys.
Saan monia palautteita ihmeistä, joita en tiennyt tapahtuvan.
Kuten pieni tyttö Tylerissa Texasissa.
Hän ei ollut pieni. Hän oli 16-vuotias meksikolaistyttö.
Hänen vasen korvansa oli ollut syntymästä saakka kuuro.
Hänen kolme sisartaan harrastivat tanssia.
Hän harjoitteli heidän kanssaan -
mutta ei voinut esiintyä, koska hän ei kuullut.
Hän tuli esiin ja pyysi voitelua.
Rukoilin hänen puolestaan. Yhtäkkiä hän alkoi itkeä.
Ajattelin: "Hän todella saa voitelun."
Ennen kuin lähdin, hän sanoi: "Äiti käski minun kertoa eräs asia.
Vasen korvani oli syntymästä saakka kuuro. Kun rukoilit voitelun puolesta, -
korvasta kuului poksahdus. Nyt kuulen täydellisesti."
Se kosketti minua. Puolen vuoden kuluttua olin Angletonissa Texasissa.
Se on 80 kilometriä Houstonista etelään lähes rannikolla.
Olin siellä pastori Paulin kanssa. Paul on Tylerista.
Neljä meksikolaistyttöä alkoivat tanssia.
Sanoin: "Paul, tuo vanhempi tyttö, -
eikö Jumala parantanut hänet Tylerissa?"
Paul sanoi: "Hän on se sama. Nyt hän tanssii siskojensa kanssa."
Se kosketti minua.
Uskotko, että meistä jokainen voi saada sen lahjan?
Voiko jokainen kokea ihmeitä? - Sanon ihmisille, -
että lahjoja voi haluta. Palvelutehtävät ovat kutsumuksia.
Ihminen kutsutaan työhön, mutta eri lahjoja voi janota.
Uskon silti, että lahjat eivät ole kantajaansa varten.
Ne on sitä varten, että palvelisimme muita.
Bill Johnson sanoi: "Paransit kuuron tytön, -
mutta itse käytät kuulolaitetta."
En tiedä vastausta siihen.
Sanoin: "Tiesitkö, että Smith Wigglesworthilla oli munuaiskiviä -
miltei kuolemaansa asti?
Hän paransi ihmisiä ja herätti kuollei- ta mutta kärsi valtavista kivuista."
Lopulta hän parani.
Koko sen ajan, kaikkien tekemiensä ihmeiden ajan -
hän kärsi sietämättömiä kipuja. Sanoin: "Haluaisin parantua."
Minulla ei ole vastauksia. Kunpa olisikin.
Kun katson taaksepäin... On monia ihmeitä.
Olin Los Angelesissa -
seurakunnassa, jossa oli ihmisiä eri etnisistä ryhmistä.
Pastori oli meksikolainen. Mukana oli nuori mies.
Nuorella miehellä oli valokuva.
Valmistelimme kiertomatkaa.
Seurakunta pyytää aina johtamaan kiertomatkaa Kaliforniassa.
Voin esitellä paikat ja kertoa niistä.
Olet ollut siellä ja tunnet paikat hyvin.
Olimme aamiaisella. Mies näytti valokuvaa.
Kuvassa oli Azusa-kadun seurakunta ulkopuolelta. Sen sivusta näkyi valoa.
Hän kysyi, mikä se valo on. - "Shekina-kirkkautta."
"Niin ajattelinkin", hän sanoi.
Sanoin: "Haluan sinun näkevän sen, ja kerro sitten, mitä se on."
Olin sanonut kokouksessa: "Jos olet jossakin, -
ja Jumala käskee sinun mennä rukoilemaan jonkun puolesta, mene!"
Hän meni erään naisen luo. Hän oli itämaalainen, mies ja tytär eivät.
Tytär oli puoliksi.
Hän oli kuuro. He viittoilivat.
Mies meni ja sanoi: "Jumala käski rukoilla korvien puolesta."
Nainen sanoi: "Rukoilkaa pois." Hän parani.
Se on suuri ihme.
Nuori mies sanoi: "Kun puhuit siitä, koin hengessäni kehotusta.
Kuulin sen yhä uudelleen. Ajattelin, että parasta mennä."
Meitä oli ravintolassa viisi miestä.
Olimme rukoilleet miltei jokaisen puolesta siellä. He paranivat.
Pystyit rohkaisemaan jotakuta muuta.
Nyt olet ollut Suomessa.
Onko sinulla sanomaa Suomelle ja suomalaisille?
Miten voisit rohkaista meitä? - Samalla tavalla kuin muitakin.
Jumala rakastaa Suomea yhtä lailla kuin Amerikkaakin.
Monet profeetat ovat kuitenkin profetoineet, -
että Jumala tulee ilmestymään Suomessa valtavalla tavalla.
Se alkaa Helsingistä, leviää koko Suomeen ja menee lopulta Venäjälle.
Se etenee Itämeren ympäristöön ja Eurooppaan.
Se alkaa täältä Helsingistä.
William Branham profetoi niin. Olen nähnyt Branhamin elämää.
Voisin kirjoittaa hänestä kirjan. Hän ei ikinä erehtynyt profetiassaan. Ei ikinä.
Uskon, että herätys on käynnistymässä.
Jumala toi minut tänne, joten sille täytyy olla jokin syy.
Aloin katsella ihmisiä. Monet johtajanne ovat nälkäisiä.
Sitä se vaatii. Herätystä ei tule, -
elleivät pastorit halua sitä ja elleivät ihmiset ole nälkäisiä.
Kaikkialla, missä olen nähnyt herätystä, pastori on ollut nälkäinen.
Se on tärkeää. - Hän on johtaja.
Nyt sinulla on mahdollisuus rukoilla katsojien puolesta.
Katso kameraan ja rukoile nälkäisten puolesta.
Ihmiset ovat tosi nälkäisiä.
Sitä tarvitaan, sillä nälkäiset ravitaan.
Ne, jotka janoavat, saavat juodakseen.
Sanon vielä yhden asian. Sade ei lankea. Tiesitkö sen?
Se ei lankea. Se pysyy ylhäällä, -
kunnes vedestä tulee niin raskasta, että painovoima vetää sen alas.
Rukoukset toimivat samalla tavalla.
Se pysyy ylhäällä ja kerää painoa, aina kun rukoilemme.
Sitten Jumala vetää sen alas.
Olette ilmeisesti rukoilleet Suomessa. - Olemme.
Herätys on aivan lähellä. Keskustelin kanavan johtajan kanssa.
Martti Ojareksen kanssa. - Hän on nälkäinen.
Hän haluaa herätystä ja hän näkee sen.
Se alkaa täältä Helsingistä.
Hänellä tulee olemaan tärkeä rooli siinä.
Hänellä on TV7 etunaan. Tänne tulee herätys.
Haluatteko herätystä? - Haluamme.
Sitä haluan rukoilla. - Rukoile vain.
Taivaallinen Isä, tulemme eteesi.
Pyydämme, että Jumalan voitelu lankeaisi. Ihmiset ovat nälkäisiä, -
etenkin johtajat.
Pyydän nyt, että voitelusi laskeutuu -
ja että herätys, helluntain liekit, viriävät -
ja että kaikkiin syttyy tuli.
Niin että hekin tajuaisivat, että Jumala voi käyttää heitä -
herätyksessä, joka on tulossa, suuressa tulessa ja tuulessa.
Pyydän, että he saisivat sen ja täydellisen Pyhän Hengen voitelun -
Jeesuksen nimessä. - Aamen.
Se oli pitkä rukous. - Kiitos rukouksesta. Se oli voimallinen.
Tapaan innostua.
Kiitos haastattelusta. Nyt teet elokuvaa kertomuksista, -
joita kuulit Azusa-kadusta.
Toivon siunausta projektille, -
kun matkustat takaisin kotiin. Kiitos vierailustasi!
Kiitos, että sain tulla.
Suomennos: Marianne Tenetz