INTERVJUU
Tere tulemast saatesse!
Meie tänaseks külaliseks on mees, kes kohtus juba noorena
kuulsas Azusa tänava ärkamises kaasas olnud inimestega.
Ta räägib sellest,
kuidas need kohtumised muutsid ta elu.
Tere tulemast, Tommy Welchel! On tõeline au, et olete siin.
Olite 17aastane,
kui kohtusite Kalifornias kahe eaka naisterahvaga,
keda kutsuti Azusa tänava pühadeks.
"Azusa tänava pühad" olid siis olnud kaasas koguduses,
kus toimus Azusa tänava ärkamine
ja nad rääkisid teile, mida nad olid näinud.
Kus ja kuidas te neid kohtasite?
Azusa tänava pühasid? - Just.
Õde Goldie viis mind bussiga
Highland Parki, Pasadena lähedal.
Nende taga kõrguvad San Gabrieli mäed.
Imeilus piirkond.
Ta viis mind vanasse, ajaloolisse kogudusse,
mille nimi on Pisgah.
Seal olid ka korterid.
Pensionärid said neid üürida
ja nad said seal ka kolm korda päevas süüa.
Seda kõik 75. dollari eest kuus.
Osa sinna kolinutest tahtsid aidata kodutuid.
Ma ise olin ka tol ajal kodutu.
Lisaks sellele aitasid nad inimesi ka üleüldises mõttes.
Nende koos oli seal ka Azusa tänava pühasid.
Pühad, kes olid näinud pealt Azusa tänava ärkamist.
Nad olid seal ja tahtsid rääkida Azusa tänava ärkamisest.
Kuid nad tahtsid rääkida vaid neile,
kellele Jumal tahtis, et nad räägiks.
Kui õde Goldie ja mina Pisgahi saabusime,
esitles ta mulle osasid neist.
Pastor Harold Smith tutvustas hiljem teist osa neist.
Ja siis nad hakkasidki jagama neid asju minuga.
Kuulsite erakordsetest imedest,
millest jagasite ka juba me eelmises saateosas.
See muutis te elu. - Täielikult.
Kuidas see te elu muutis? - Igal võimalikul moel.
1960'ndatel olid ju lillelapsed - hipid.
Mu käest on küsitud, kas liitusin nendega?
Ei liitunud. Ma ei tahtnud kuhugi minna.
Azusa tänava pühad ja me teised elasime kõik seal koha peal.
Seal oli üks magamishall, kus magasin.
Sõime üheskoos kolm korda päevas,
palvetasime tunni jagu koos ja käisime iga õhtu ka teenistusel.
Sellest sai mu elu ja ma ei tahtnud kusagile mujale minna.
Tahtsin vaid seal olla, kuulata, veeta aega nendega ja vestelda.
Nendega tuttavaks saades nad ka palvetasid te eest,
et te saaks sama võidmise, mis neil oli. - Jah, neil kõigil.
Mis te elus seejärel juhtus?
Millised imed hakkasid sündima peale seda, kui saite sama võidmise?
Pisgah'is sündis palju imesid.
Üks suurem neist on seotud vend Silveri looga.
Vend Silver oli pensionil olev asjaajaja.
Õde Smith - Harold Smith'i naine,
korraldas laupäeviti piiblitundi.
Seda kutsuti edasijõudnute ringiks, kuna nad kõik olid juba eakad seal.
Kuna nad aga ei tahtnud, et neid eakates kutsutaks,
siis neid kutsutigi edasijõudnuteks.
Vend Silver sai südamerabanduse ja ta kukkus pinkide taha maha.
Kohal oli ka dr. Dodge, kes vaatas Silveri kahel korral läbi
ja tunnistas ta surnuks mõlemal korral neist.
Samal ajal oli Peggy Johnson seal kandis liikvel.
Ta oli noor naine.
Noored käisid seal laupäeviti vabatahtlikku tööd tegemas.
Ma poleks küll pidanud osalema seal, kuid tegin seda siiski,
sest osa neist vabatahtlikest olid päris kenakesed
ja ma tahtsin olla nende seltsis.
Õde Smith ütles: "Peggy, mine kutsu nüüd Tommy Welch siia."
Peggy tuli ja ütles:
"Õde Smith käsib sul koheselt sinna minna."
Te teadsite, et midagi tõsist on käsil. - Ja et on targem kohale minna.
Olin tookord 20aastane.
Läksin sinna.
"Mis on, õde Smith?" - "Tule sisse." Ma läksin.
"Vaata vend Silverit." Vaatasin.
"Ta tundub olevat surnud."
Õde Smith ütles: "Ta ongi surnud."
Vaatasin dr. Dodge'i poole. "Doktor?"
Doktor vastas: "Olen ta kahel korral surnuks kuulutanud."
Mõtlesin: "Miks nad siis surnuautot ei kutsu?"
Just! Miks nad teid kutsusid?
Õde Smith ütles: "Ärata ta surnuist üles!" - "Mida?"
"Ärata ta surnuist üles!"
Hakkasin tasapisi sinnapoole liikuma, olles ise kabuhirmus.
Ma polnud kunagi äratanud kedagi surnuist
ega ole seda tänaseni palju teinud.
Läksin Silveri juurde,
pr. Smith taustal hüüdmas: "Thomas, ärata ta üles!"
Solvusin selle peale.
Ainuüksi mu emal oli õigus kutsuda mind Thomaseks
Ta kõlas kui te emana ja te solvusite selle peale.
Mu ema kutsus mind Thomaseks vaid siis, kui oli pahane mu peale.
Astusin ühe jalaga üle Silveri, istusin ta peale,
panin vasaku käe ta rinnale ja parema käe otsaette.
Hüüdsin kõva häälega
ja käskisin tal tulla tagasi surnuist Jeesuse nimel.
Selline tunne oli, otsekui elekter oleks läbistanud mu käsi.
Ta keha jõnksatas
ja ta avas oma silmad, milles oli kohutav pilk.
Ta tõusis istuli, vaatas mulle silma ja hüüdis: "Ma olin taevas!"
Ta oli vihane, sest ei tahtnud sealt tagasi tulla.
Muidugi mitte.
Kohutav lugu tuua keegi selliselt tagasi ellu.
Olin hirmunud. See tema pilk... Ta karjus mu peale.
Vaatasin õde Smithi poole ja ütlesin: "Tema sundis mind selleks."
Tema viga.
Kõik hakkasid naerma, va vend Silver ja vend Tommy.
Vaatasin teda ja tundsin, et pean end kaitsma.
Kartsin, et saan tappa ta käest.
Ta oli täiega vihane.
Kuid peale seda juhtumit oli ta mulle alati sponsoriks,
kui käisin kusagil kõnelemas.
Ma lahkusin Pisgah'st 1966. aastal.
Lahkusin Los Angelesest,
kuna Jumal käskis mul kolida Atlantasse Georgia osariigis.
Paar kuud enne lahkumist sain telefonikõne.
Tommy Coleman ütles:
"Tommy, matsime eile vend Foggsi."
Küsisin: "Miks te mulle ei öelnud, et ta suri?"
Ta vastas: "Ta oli haiglas ja suremas.
Kuid ta ütles meile: "Ma olen suremas,
kuid ärge rääkige sellest Tommy Welch'ile enne,
kui olen juba maetud.'"
Oh aeg! Sest ta tahtis minna taevasse?
Just nii.
Huvitav.
See et nägite inimesi tervenemas, polnud midagi uut te jaoks.
Ema viis teid ärkamiskoosolekutele juba väikese poisina.
Kas ristiusk oli te lapsepõlvekodu loomulikuks osaks?
Mind kasvatati vanaks, heaks nelipühilaseks.
Mu emal oli kombeks hõisata, joosta, tantsida ja noogutada peaga.
Olles 3aastane, peitsin end diivani taha
ja kuulasin oma vanavanaema, kes oli täisvereline tšerokii.
Ta rääkis indiaanilugusid eri hõimude vahelistest sõdadest
ja üldse jutte indiaanlastest.
Ma armastasin neid lugusid.
Ja nii sai ka teist lugudevestja. - Just nimelt.
Isegi, et teil oli õnnelik lapsepõlv,
jäi te pere oma maast ilma.
Kuidas see juhtus? - Mu isal...
Tal oli 16 ha maad maisi all.
Ta ei müünud seda tonnide näol,
vaid ta müüs seda klaaspudelites kirka vedelikuna.
Ehk siis, ta tegi kodus ise viina.
Ja siis...
Politsei jälgis kogu seda lugu.
Nad võtsid kinni inimesi, kes ei maksnud viinateo pealt makse.
Isa seda ei teinud ja nii jäimegi oma maast ilma.
Kuidas see teid mõjutas? Olite ju noor poiss alles.
Mis teist sai?
Sellel oli igati kahjustav mõju.
Me maapaik oli kogu mu elu, kus oli mõnus toimetada.
Meil olid hobune ja koer.
Linna kolides sain võtta kaasa vaid koera,
kuid mitte hobust.
Hakkasin mässama ja sattusin jamadesse.
Olin peaaegu vangi minemas.
1960. a. tahtis mu eakas vanaema ja ta pojapoeg,
kes elasid Venice Beach'il,
naaseda tagasi Kaliforniasse.
Nad kutsusid mind kaasa, kuid ma ei tahtnud minna.
Mulle meeldis Oklahomas.
Kuid mu sõber ütles: "Olen näinud su kinnipidamiskäsku.
Politsei võib sulle iga kell järgi tulla.
Nii et, sinuna kaaluksin siiski Kaliforniasse minekut.
Kas Kalifornia või vangla - kumba sa tahad?"
Ma valiksin Kalifornia.
Jah, kaalusin seda asja ja see tundus parema variandina.
Nii ma siis läksingi.
Olles Kalifornias noore, kodutu mehena
kohtusitegi Azusa tänava pühadega nagu eelmises saates rääkisite.
Te elu muutus ja te saite kristlaseks. - Just nii.
Võiksite te kirjeldada seda sõnumit, mille saite
ja mida teistele edasi pidite jagama.
Jumal kasutab kõiki
ja mitte vaid jumalasulaseid.
Ta ei kasuta vaid mehi, aga Ta tegutseb ka naiste kaudu.
Nad tahtsid rääkida prohveteeringust, mis on tänaseks 100 aastat vana,
et Jumal saadab veel ühe Azusa tänava sarnase ärkamise.
Azusa tänaval toimuv oli pärit kui Apostlite tegude raamatust.
See oli ärkamine.
Nad rääkisid mulle Azusa tänava sündmustest
ja ma kirjutasin sellest raamatu,
et inimestel võiks tekkida vaimulik nälg.
Tahan sütitada inimestes ühe tule.
Nad tahtsid seda sama.
Seda, et julgustaksin inimesi uskuma ärkamisse,
nii et Jumala annid võiksid nendegi kaudu tegutseda.
Te ootasite 40 aastat,
enne kui hakkasite Azusa tänava lugudest rääkima,
teades, et nüüd on see hetk hakata seda sõnumit jagama.
Jumal ütles mulle: "Nüüd räägi kõigest toimunust."
See oli 6. aprillil, 2006. a.
Ja siis mulle meenus,
et just sel samal päeval, vaid 100 aastat varem,
oli alanud Azusa tänava ärkamine.
Kuidas te teenimistöö algas?
Kas plaanisite rääkida Azusast ka oma kodukoguduses?
Läksin esmalt oma pastorite juurde ja ütlesin:
"Olen kogunud kokku Azusa ärkamise tunnistused
ja te peaks neid kuulma."
Nad vastasid: "Neist peaks hoopis raamatu kirjutama."
Ütlesin: "Ma tean. Seepärast olengi asunud toimetama."
Üks mees helistas kogudusse ja küsis,
kas mõni pastor tahaks raamatut kirjutada?
Me pastor vastas:
"Meil on tõesti üks isik, kes tahaks seda väga teha."
Kirjastaja tuli meile ja kuulas kõiki neid lugusid,
öeldes siis: "Olen just andmas välja üht raamatut,
kuid katkestan selle hetkel."
Ta ütles Paulile ja Samanthale:
"Te raamat peab nüüd ootama,
sest esmalt peame Azusa lood välja andma."
Raamat ilmus trükist 32 päeva pärast.
Millist mõju näete avaldumas,
kui viite seda sõnumit edasi ja jagate Azusal toimunud imedest?
Ameerikas on isegi hetkel mitmed ärkamised käimas
ning seda seetõttu, et läksin ja jagasin nendega seda sõnumit.
Hetkel on Jacksonvilles, Floridas suur ärkamine käimas.
Kas te räägiks palun sellest?
Ma läksin sinna. See oli mul kolmas reis nende juurde.
Vaid 8 inimest tuli kokku.
Rääkisin Azusa tänava sündmustest ja olin valmis küsimustele vastama,
kuid nad kukkusid üksteise järel toolidelt maha.
Neil kõigil oli kehaväline kogemus.
Kui sealt lahkusin, käivitasid nad ärkamise,
mis on nüüdseks kestnud 3 aastat.
See ärkamine kestab endiselt veel.
Algul oli neid vaid 8, kuid tänaseks juba üle tuhande.
Mis tunne see on näha Jumalat teid selliselt kasutamas?
Mõtlete te ka vahel: "Miks mina?" See on ju suur au.
Ma varem mõtlesin nii.
Mõtlen alati sellele,
kuidas Jumal valis 1906. aastal mustanahalise mehe.
Olen näinud erinevaid ärkamisi ja inimesi nagu Todd Bentley
ja mõelnud: "Ainuüksi Jumal sai ta valida.
Ma ise poleks küll seda teinud." - Just nii.
On ka teisi.
William Branham, kes ei käinud kunagi koolis.
Suurim prohvet, keda eales näinud olen.
Ja paljud teisedki veel...
Jumal ei mõtle nii nagu meie seda teeme.
"Jumal, miks mina? Olen vaid ju lihtne maakas.
Toimetaksin parema meelega maal, sest armastan maaelu ja olemist."
Olen mõelnud: "Jumal, miks Sa minu valisid?"
Kuid Jumal oli selle juba ammu ära otsustanud.
See polnud juhus, et mulle erinevad lood meeldivad.
Vaadates oma elule aastakümnete jagu tagasi,
on näha, et Jumalal oli kõik juba algusest peale planeeritud.
Üks viis, kuidas te inimesi õnnistate,
on see, et te võiate neid sama võidmisega,
mille saite Azusa tänava pühadelt.
Mis siis juhtub, kui võiate erinevaid üksikisikuid või inimgruppe?
Saan hiljem tagasisidet, et ärkamised on tärganud.
Saan tagasisidet imede kohta, millest ma midagi ei teadnud.
Nagu üks lugu väkesest tüdrukust Tyleris, Texases.
Ta polnudki nii väike. Ta oli 16aastane Mehhiko neiu.
Ta vasak kõrv oli olnud sünnist saati kurt.
Ta kolmele õele meeldis väga tantsida.
Ta harjutas ühes nendega,
kuid esineda ei saanud, kuna ta ei kuulnud.
Nii tuli ta ette ja palus võidmist.
Palvetasin ta eest, kuni ta hakkas korraga nutma.
Mõtlesin: "Ta saab ikka tõeliselt sellest võidmisest osa."
Enne, kui teele asusin, ütles ta: "Ema käskis mul öelda teile midagi.
Mu vasak kõrv oli sünnist saati kurt.
Kui palvetasite võidmise pärast, kuulsin kõrvas kui üht plõksatust
ja nüüd kuulen täiuslikult."
See puudutas mind väga.
Pool aastat hiljem olin Angletonis, Texases.
See asub Houstonist 80 km lõuna poole. Peaaegu rannikul.
Olin seal koos pastor Pauliga, kes on pärit Tylerist.
Neli mehhiklasest tüdrukut hakkasid tantsima.
Ütlesin: "Paul, vaata seda vanemat tüdrukut.
Kas mitte Jumal ei tervendanud teda Tyleris?"
Paul vastas: "Nii ongi ja nüüd ta tantsib koos õdedega."
See puudutas mind.
Usute te, et igaüks meist võib saada selle anni?
Kas kõik võivad kogeda imesid?
Ütlen inimestele ikka, et ande võib tahta,
aga teenistusülesanded on kutsumise teema.
Inimene kutsutakse mingisse ametisse,
aga ande võib igaüks igatseda.
Samas usun aga ka seda, et need annid pole inimese enda jaoks
Need on selleks, et teenida teisi.
Bill Johnson ütles: "Tervendasid küll kurdi tüdruku,
aga ise kasutad kuulmisaparaati."
Mul pole sellele vastust.
Vastasin: "Teadsid sa,
et Smith Wigglesworth'il olid pea elu lõpuni neerukivid?
Ta tervendas teisi ja äratas surnuid üles,
kuid kannatas ise tohutute valude all."
Lõpuks sai ta siiski ka ise terveks.
Kogu selle aja vältel, mil ta saatis korda kõiki neid imesid,
kannatas ta tohutuid valusid.
Ütlesin: "Ma tahaks terveks saada."
Kuid mul pole vastuseid kõigile neile küsimustele.
Vaadates elule tagasi, siis seal on mitmeid imesid...
Olin Los Angeleses -
koguduses, kus oli inimesi erinevatest rahvusgruppidest.
Pastor oli mehhiklane ja seal oli veel üks noor mees.
Sel noormehel oli üks foto.
Valmistasime ette üht ringtuuri.
Kogudus palub alati, et teeksime Kalifornias ringtuuri.
Võin tutvustada erinevaid paiku ja rääkida nendest.
Olete elanud seal ja tunnete neid paiku hästi.
Olime hommikusöögilauas, kui see noormees näitas seda fotot.
Pildil oli Azusa tänava kogudus väljast vaadatuna.
Ja selle kõrvalt paistis valgus.
Ta küsis, mis valgus see on, mispeale vastasin: "Shekina au."
"Nii ma arvasingi", vastas ta.
Ütlesin: "Tahan et näeksid seda ja siis saad alles öelda, mis see on."
Olin öelnud teenistusel: "Kui oled kusagil
ja Jumal käsib sul minna palvetama kellegi eest, siis mine!"
See noormees läks ühe naise juurde.
Naine oli idamaalane, ta mees ja tütar mitte.
Tütar oli seda pooleldi.
Naine oli kurt, nii et nad suhtlesid viipekeeles.
Noormees läks ja ütles:
"Jumal käskis mul palvetada te kõrvade eest."
Naine vastas: "Palveta aga!" ja sai terveks.
See on suur ime.
Noormees ütles: "Kui sellest rääkisite,
kogesin oma vaimus õhutust.
Kuulsin seda ikka ja jälle ja mõtlesin, et targem on minna."
Meid oli seal restoranis viis meest.
Paletasime sea pea kõigi eest ja nad said terveks.
Nii et, saite julgustada teisigi.
Nüüd aga olete olnud Soomes.
On teil mõnda sõnumit ka Soome ja meie rahva jaoks?
Kuidas saaksite julgustada meid?
Nii nagu kõiki teisigi.
Jumal armastab Soomet sama palju kui Ameerikat.
Ometi on mitmed prohvetid kuulutanud,
et Jumal saab ilmutama end Soomes ühel väga võimsal moel.
See saab alguse Helsingist, levib üle Soome
ja jõuab lõpuks Venemaale välja.
See laieneb ka Läänemere piirkonda ja Euroopasse.
Kuid see algab siit Helsingist.
William Branham prohveteeris seda.
Ma olen näinud Branhami elu.
Võiksin temast raamatu kirjutada.
Ta ei eksinud kunagi oma prohveteeringutes. Mitte kunagi.
Usun, et ärkamine on tulemas.
Jumal tõi mind siia, mistõttu sel peab olema oma põhjus.
Olen jälginud te inimesi. Paljud te juhid on vaimselt näljased.
Ja seda lähebki tarvis, sest ega ärkamist ei tule,
kui pastorid seda ei soovi või kui inimesed pole näljased.
Kus iganes olen näinud ärkamisi, on pastorid olnud näljased.
See on oluline. - Sest pastor on juht.
Nüüd aga on teil võimalus paluda me vaatajate eest.
Vaadake kaamerasse ja paluge vaimselt näljaste eest.
Inimesed on tõeliselt näljased.
Seda lähebki tarvis, sest nende nälg ka rahuldatakse.
Need, kes on janused, saavad joodetud.
Tahtsin öelda veel ühte asja.
Teadsid sa, et vihm ei lange?
Vihm ei lange niisama, vaid see püsib pilvedes seni,
kuni vesi muutub nii raskeks, et selle kaal tõmbab vee alla.
Palved toimivad samal moel.
Ärkamine püsib ülal taevas
ja kogub kaalu igakord, kui me palvetame.
Seejärel aga tõmbab Jumal ise selle alla.
Olete kindlasti palunud Soome eest? - Oleme.
Ärkamine on üsna lähedal.
Suhtlesin TV7 juhi, Martti Ojaresega.
Ta on näljane.
Ta igatseb ärkamist ja ta saab ka nägema seda.
See saab alguse siit Helsingist
ja tal saab olema oluline roll selles.
Tema eeliseks on TV7. Ärkamine tuleb.
Igatsete te ärkamist? - Igatseme.
Siis selle eest tahangi paluda. - Olge hea.
Taevane Isa, me tuleme Su ette.
Palume, et Su võidmine võiks langeda.
Inimesed ja eriti juhid on näljased.
Palun, et Su võidmine langeks just praegu
ja et ärkamine - nelipühi leegid, võiksid levida
ja kõik saaks tulest sütitatud.
Seda selliselt, et nad mõistaks,
et Jumal võib ka neid kasutada ärkamises,
mis on tulemas suure tule ja tuulega.
Palun, et nad saaks osa nii sellest kui Püha Vaimu täiuslikust võidmisest,
Jeesuse nimel. - Aamen.
See oli pikk palve.
Aitäh selle eest! See oli võimas.
Mul on jah kalduvus minna hoogu.
Tänud selle intervjuu eest!
Täna olete juba tegemas filmi neist Azusa tänava lugudest.
Õnnistusi sellele projektile, kui tagasi koju jõuate
ja tänud te külaskäigu eest!
Aitäh, et võisin olla siin.
Soovides toetada TV7 tööd, võite helistada 900 1777 (7 eur),
või toetada meid pangaülekandega, leides me andmed www.tv7.ee
Tõlge: Anne-Ly Raukas