INTERVJUU
Tere tulemast saatesse!
Täna kuuleme ühest meie aja mõjukamast ärkamisest -
Azusa tänava ärkamisest.
Tere tulemast, Tommy Welchel!
On tõeline au, et olete täna me saates.
Azusa tänava ärkamine toimus aastatel 1906-1909,
olles meie aja üks suurimaid ärkamisi
ja see on puudutanud kõiki kogudusi üle maailma.
Täna ei saa enam rääkida nendega, kes olid osa sellest ärkamisest,
kuid me võime kuulda seda teie käest.
Te kohtasite neid 1960. aastal, olles ise noor mees.
Kuulsite nende kogemustest isiklikult.
Kuid olles kuulnud neid võrratuid lugusid
tervenemistest ja imedest,
ootasite te 40 aastat, enne kui otsustasite neist jagada.
Miks te nii kaua ootasite?
Jeesus ilmutas end mulle
ja Ta julgustas mind olema kannatlik ning sõnakuulelik.
Ma ei saanud sellest algul aru, sest ma olen ju lugude rääkija.
Olin kuulnud sadu lugusid, mida tahtsin nii väga jagada.
Üritasingi seda teha, kuid kuulsin ikka ja jälle:
"Tommy, ole kannatlik ja sõnakuulelik."
Nii ei saanudki ma neist jagada.
See pidi ikka olema raske te jaoks.
Me saate lõpus võite ka palvetada me vaatajate eest,
kuid läheme tagasi hetke juurde,
mil kohtasite kahte eakat prouat
Venice Beach'il Kalifornias.
Kes nad olid?
Üks neist oli minu üürileandja ja teine Goldie-nimeline naine.
Ma ei usu, et ükski asi siin elus on juhus.
Mõlemad neist olid kogenud Azusa tänava ärkamist.
Ma räägin Goldiest ka oma raamatus.
Teadsin täpselt, mis neil plaanis on - pöörata mind Issanda poole.
Sest nad nägid, et te vajate Jumalat?
Haletsesin iseennast.
Muidugi ma vajasin Jumalat.
Mind oli kasvatatud korralikuks nelipühilaseks,
kuid 1957. aastal hakkasin mässama Jumala vastu,
jätkates seda kolm aastat.
Need kaks naist tahtsid, et paluksin päästepalve.
Mõtlesin, et petan nad ära.
Tahtsin neilt raha või vähemalt toiduraha saada,
kuna olin näljas.
Nii ma siis palusingi selle päästepalve.
Tahtsite neilt süüa saada,
mistõttu palusite selle palve nende meeleheaks.
Ma ei olnud siiras.
Kuniks korraga tundsin,
otsekui midagi oleks plahvatanud mu rinnus.
Hakkasin värisema ja nutma.
Ütlesin Goldiele: "Ma olen kristlane", mispeale ta vastas: "Me teame."
Nii et, teist sai siis sel hetkel kristlane.
Usuasjad olid mulle küll tuttavad, kuid sel hetkel sai minust kristlane.
Veetsite 6 aastat nii nende naiste kui teiste nende lähikondlastega.
Neid kutsuti Azusa tänava pühadeks.
Nad rääkisid teile ikka ja jälle Azusa tänava sündmustest.
Mida nad teile rääkisid? Tahame kuulda kõigest.
Nad küsisid esimese asjana muidugi seda,
kas tahan süüa või juua midagi.
Ütlesin, et sooviksin šokolaadiküpsiseid ja klaasi piima.
Olin siis 17aastane.
1960. aastal algas täiskasvanuiga alles 21aastaselt.
Istusin nende jalge ees austusest nende vastu.
Ma olin ju jutuvestja. Jutuvestja aga peab teadma kõike.
Teadsin Azusa tänava lugusid, kuna kuulasin neid suure hoolega.
Need lood muutusid mulle otsekui kinnisideeks.
Need said kui osaks minust.
Kõik need lood olid lihtsalt hämmastavad.
Olin näinud midagi sarnast.
Ema oli vedanud mind kaasa ühe tervendusevangelisti juurde,
nii et ma olin näinud imesid.
Selliseid imesid, mida tänapäeval ei näe.
Nii et, te olite kuulnud ka tervenemisimedest,
kuid Azusa tänava lood olid hoopis midagi muud.
Otsekui üldse mitte sellest maailmast.
Kas võiksite tuua mõne näite?
On kaks vend Seymouri imet.
Üks mees oli töötanud raudteel ja ta jalg oli jäänud rongi alla,
nii et nad pidid amputeerima selle poolest jalast.
Könti, mille otsa talle puujalg pandi, tuli aga gangreen.
Mees tuli Seymourilt eestpalvet paluma.
- Jalas tekkis siis põletik? Kohe tõsine.
Seymour küsis:
"Kas suudad seista ainult vasaku jala peal?"
Mees vastas: "Suudan",
mispeale kaks meest tulid ja võtsid tal puujala alt ära.
Ta püksisäär jäi sinna tühjana rippuma.
Vennad Sines ja Lankford mõlemad rääkisid sellest mulle.
Nad nägid seda ise väga lähedalt.
Vend Seymour hakkas palvetama ja mehe püksisääres oli näha liikumist,
kuniks korraga ilmus sinna jalg.
Jumal lõi mehele uue jala.
Nad nägid, kuidas see jalg sinna ilmus.
Nad nägid püksisääres liikumist ja korraga tuligi sealt jalg välja.
- Eikusagilt. Mehele kasvas täiesti uus jalg.
Ilmselgelt Seymour tol õhtul enam ei jutlustanud,
sest rõõmuhõiskeid ja tantsu jagus hommikul kella 2'ni.
- Arvata võib. Minagi hõiskaksin.
Kas see oli kõige suurem ime, mida mäletate?
See uue jala kasvamine toimus 1907. aastal.
1908. aastal sai aga üks mees omale õla ja käe.
Ta oli 10 aastat varem kaotanud tööõnnetuses oma õla
ja see olukord oli teda tasapisi hävitamas.
Tol ajal polnud ju sellist haiglaravi nagu tänapäeval.
Ta palus Seymourilt eestpalvet.
Mees oli jätkanud töö tegemist ühe käega.
Seymour küsis rahvalt:
"Mäletate veel seda jalga, mis möödunud aastal kasvas?"
David Salazar oli üks mehhiklasest vend.
Ta ütles: "Ma seisin ise seal kõrval."
Mehe käised olid üles kääritud või tal oli lühikeste käistega särk.
"Nägin mehe kaenlaaugust luud.
See mädanes ja nägi väga halb välja."
- Tundub nagu tõsise haavana. Jaa, ta oli suremas.
Seymour pani oma käed ta peale ja see luu läks valgeks.
See hakkas kasvama.
Ja üsna pea hakkas liha kasvama selle luu ümber.
Kõik toimus kui aegluubis filmis.
Ja ta ütles: "See aga oli kõige tipp, kui ta sõrmedele küüned kasvasid."
Seymour ei jutlustanud ka tol õhtul. - Vaid nad tantsisid jälle.
Nad olid kui omadega segi.
Mis tunne see oli kuulda kõiki neid lugusid?
Oli neid ka algul raske uskuda?
Olin neid kuuldes kui soolasammas.
Suu oli pidevalt ammuli.
Iga lugu tundus kui uue loona,
otsekui ma poleks seda kunagi kuulnudki.
Istusin 1-2,5 tundi lihtsalt kuulates.
Kuulasin hoolega kõigi nende inimeste lugusid.
Ega Seymour üksi vaid imesid teinud. Iga sinna tulija...
Seal ruumis ulatus põrandast põlvedeni midagi,
mida nad nimetasid shekina auks ja mis oli seal alati olemas.
Mida see siis endast kujutas? - See oli kui udu.
See oli merevaigu värvi.
Kui Seymour ei jutlustanud... Ta käis seal kolm korda päevas.
- Siis see shekina au langes See shekina au püsis seal koguaeg.
Imesid sündis pidevalt.
Isegi alles 6aastased läksid mõne ratastoolis istuja juurde,
palvetasid ta eest ning inimene tõusis ja kõndis.
Inimesed käisid seal kogu päeva. - Tulles üle kogu maailma.
Nad viibisid seal siis 24 tundi? - 24 tundi päevas.
Nad käisid otsekui vahetustega.
Igaüks, kes seal oli, hakkas saatma korda imesid.
Küsisin neilt alati:
"Mis on suurim ime, mida mäletate Azusa tänava aegadest?"
ja nad rääkisid neist mulle.
Nii et, need inimesed,
kes olid seal selle kolme aasta jooksul vahemikus 1906-1909,
viibisid põhimõtteliselt kogu selle aja koguduses?
Mitte inimesed. - Aga need, kes teile lugusid rääkisid.
Seal oli inimesi 24 tundi ööpäevas,
ja seitse päeva nädalas kõigi nende 3,5 aasta jooksul.
Mida need inimesed tegid? Käisid nad üldse tööl ka kusagil,
või nad olidki vaid koguaeg seal ja palvetasid inimeste eest?
See oli 60'ndatel, kui nende inimestega rääkisin.
Sellest oli üle 50 aasta möödas.
Nad olid selleks ajaks juba vanad ja pensionil.
Minult on küsitud,
miks ma ei küsitlenud vanemaid inimesi?
Aga seetõttu, et nad olid juba surnud.
Minu küsitletud aga olid Azusa ajal teismelised.
Tommy Anderson oli 15aastane, kui esimest korda Azusa tänavale läks
Ta oli esimeste seas, kes said Püha Vaimuga ristitud.
Õde Carney oli 17. Ralph Riggs aga kõigest 11.
Nad kõik olid hästi noored.
Oli ka vanemaid inimesi nagu ema Riggs.
Kui läksin Pisgah'i kogudusse, oli ta 96aastane.
Nad olid selleks ajaks juba vanad,
aga Azusa ajal, 50. aastat varem, olid nad veel noored.
Võib vaid ette kujutada,
et kui keegi kogeb 3 aasta jooksul midagi sellist,
siis see muudab ta elu igaveseks.
Seega, millisena nad Jumalat nägid?
Oli neil ka tugevam usk kui teistel inimestel?
Kuidas oli see kogemus neid muutnud?
Nad ei lõpetanud imede tegemist.
Olles Pisgah'is, nägin paljusid imesid.
Mitte küll palju selliseid nagu Azusa tänaval toimusid,
aga siiski palju imesid.
Mäletan, kuidas üks pime mees tuli Bill Browni juurde.
Hiilisin pisut lähemale, et kuuleksin neid.
Brown ütles pimedale: "Jumal tahab tervendada su.
Jumal austab iseennast, kui su terveks teeb.
Nii et, luba ma palvetan su eest."
Bill pani käed mehe silmalaugude peale ja palvetas,
mispeale mees avas oma silmad.
Seisin Billi taga ja nägin seda pealt.
See mees läks täitsa segi, sest ta nägi!
Nii et imed sündisid edasi veel?
Üks abielupaar Londonist tuli otsima õde Dundeed.
Õde Dundeele meeldis palvetada laste eest.
Olin olnud ta teenistuses kaasas umbes neli aastat
ja see juhtus 1964. aastal.
Vaatasin seda last, kes oli...
Osa inimesi ütles: "Tommy, mine kutsu õde Beck."
Ta nimi oli siis juba õde Beck, kuna ta oli uuesti abiellunud.
"Mine kutsu õde Beck."
Küsisin: "Miks?"
Öeldi, et need inimesed tahavad, et ta nende eest palvetaks.
Palusin, et nad näitaksid oma last. Laps nägi kui surnu välja, kuigi elas.
Tal oli leukeemia.
See juhtus siis 60'ndatel? - Just nii.
Mõtlesin: "Parem on tõesti õde Becki järgi minna."
Teadsin, et ta nimi on Beck, aga kutsusin teda ikka õde Dundeeks.
Kutsusin ta sinna paika.
Ta isegi ei vaadanud seda last,
vaid hoidis teda lihtsalt viis minutit süles.
Seejärel aga andis lapse tagasi ja ütles: "Laps on terve."
- Sel lapsel oli leukeemia? Just nii. Ja ta oli suremas.
Ta nägi kui surnu välja.
Nad andsid lapse vanematele tagasi.
Õde Dundee ehk Beck ja ta abikaasa
jätkasid aga teiste teenimist.
Inimesed hakkasid ütlema "Näidake meile seda last."
Ema tõmbas teki lapse pealt ära
ja sealt vaatas vastu igati elav ja rõõmus laps.
Küsisin, kas tohin lapse sülle võtta, sest tahtsin temaga mängida.
Laps oli täiesti terve. Ta oli seal samas terveks saanud.
Mäletan ühte lugu, mida kuulsin Azusa tänava aegadest.
Seal oli üks vähihaige, kes oli saanud terveks,
mispeale ta arst sai usklikuks. Mis seal täpsemalt juhtus?
See on see lugu kepiga naisest.
Analoogne nagu Moosese puhul.
Ta tõstis selle kepi enda ette üles ja siis seisis selle najal.
See oli ainus viis, kuidas ta sai edasi liikuda,
kuna ta oli nii haige.
Ta oli naise kohta pikka kasvu ja kaalus kõigest 26 kilo.
Ta oli kui ahervare tänu kopsuvähile, mida ta põdes.
Arsti sõnul oleks ta pidanud juba pool aastat tagasi surnud olema.
Naine teadis, et sureb eeloleval ööl.
Samas oli tal järgmiseks päevaks arsti juurde aeg.
Ta elas üsna lähedal Azusa tänavale,
kuid tal kulus sinna jõudmiseks üle 3 tunni.
Ta tuli sisse ja nägi Laura Langtroffi.
Ta ütles: "Tahan, et ta palvetaks mu eest."
Laura tuli ja küsis: "Kuidas saan aidata?"
Naine vastas: "Kui ma täna ei parane, siis suren."
Laura palvetas ta eest.
Naine oli nii elevil ja sai hoobilt terveks.
Ta nautis seda Jumala shekina au pea kolm tundi.
Seejärel aga läks koju, tehes seda kui lennates.
Azusa tänaval olles
hakkas ta kasutama oma keppi kui taktikepina.
Ta läks oma kepiga koju ja kaalule astudes kaalus 42 kilo.
Nii et ta kaal oli tõusnud? - Ta oli võtnud juurde 16 kilo.
Ta läks järgmisel hommikul arsti vastuvõtule,
mis asus paari kvartali kaugusel Azusa tänavast.
Ta pidi seal pisut selgitusi andma, kuna teda ei tuntud ära.
Arst ütles: "Te kaal poleks saanud kuidagi nii palju tõusta
võrreldes te viimase kaalumisega."
Naine ütles: "Tean, kuid Jumal...", mispeale arst tulistas:
"Te käisite seal vanas laohoones, kas pole?"
Arst oli oma vastuvõtu sulgemise äärel,
kuna oli kaotamas nii palju patsiente,
kes kõik käisid Azusa tänaval ja said seal terveks.
See oli arsti jaoks kindlasti päris raske.
Kuigi muidugi ka rõõmustav asi, kui arst hoolib oma patsientidest.
See arst läks peagi ise ka sinna ja sai ristitud,
alustades oma teenistusega,
mis oli 1950-1960'ndail tuntud
kui "Wings of Healing" ("Tervendavad tiivad")
Selle arsti nimi oli Thomas White.
Ta käis ja teenis inimesi üle maailma.
Kui kuulsite neid lugusid, mida mina täna teie käest kuulen,
siis see paneb mõtlema,
kas see kõik võiks veel juhtuda ka meie ajal?
Sest lihtne on meenutada minevikku ja mõelda:
"Oli see alles imeline aeg, kui kõik need asjad sündisid!"
Kuid kas poleks imeline, kui samad asjad sünniks ka meie ajal?
Kolm suurt Jumala sulast prohveteerisid 1909. a. novembris,
et tuleb veel üks Azusa tänava sarnane ärkamine.
See saab veelkord sündima, tuues ka esile selle shekina au.
See ärkamine kestab seni, kuni Jeesus tuleb tagasi.
William Seymour Läänerannikult oli see,
kes seda prohveteeris.
Idarannikul, New Yorgis, oli Charles Parham,
kes andis edasi samasuguse prohvetliku sõnumi.
Chicago lähistel elas oma aja kuulus naisjutlustaja,
kes prohveteeris seda sama.
Tema nimi oli Mary Woodworth-Etter.
Nad kõik prohveteerisid ühte ja sama sisuliselt ühel päeval.
On ka Jumal teile sellest rääkinud?
Millal te usute, et ärkamine tuleb?
See saab alguse eripaigus üle maailma.
Need kuulutajad ütlesid,
et see ärkamine ei saa olema vaid ühes paigas
ja see pole seotud vaid ühe isikuga.
Nii näiteks on ärkamine alanud juba Hiinas.
See on väga võimas Brasiilias,
Argentiinas,
Soulis Lõuna-Koreas
ja Austraalias.
Kõigis neis maades toimub ärkamine.
Ütlesite, et kui räägite Azusa tänavast, hakkavad imed sündima.
Paljud inimesed on saanud samal ajal terveks,
kui ma neid lugusid jagan.
Üks mees siin Soomes
kuulis mu lugusid Lucillest ja hammastest.
No nüüd peate sellest meilegi rääkima.
Lucille oli pisut naljakas naine.
Ta võttis endaga kirikusse kaasa väikesi taskurätikuid.
Ta otsis seal inimesi, kellel polnud hambaid.
Ta puhastas nende suu
ning lükkas siis oma sõrmed sinna kohta, kus hammas oli puudu.
Ta käskis hambal kasvada ja hammas kasvaski,
lükates ta sõrme suust välja.
Ta käis kogu inimese suu niimoodi läbi.
Ja mis siis juhtus, kui sellest Soomes rääkisite?
Saali tagaotsas istus üks mees, kes oli minemas lõikusele.
Ta põsk oli paistes ja hammas valutas täiega.
Ta vajutas sõrmega oma hammast ja ütles:
"Jumal, tervenda see hammas"
ja Jumal tervendas ta.
Kogu valu ja paistetus olid läinud.
Need on need lood,
mida Azusa tänava pühad teile rääkisid.
Ühtlasi aga nad ka õnnistasid teid selle sama võidmisega.
Igakord enne seda, kui olin lahkumas,
panid nad oma käed mu õlale
ja hoidsid neid seal u 15. sekundit.
Küsisin neilt lõpuks: "Mida te teete?"
ja nad vastasid: "Anname sulle oma võidmist edasi."
Mida te pidite selle võidmisega peale hakkama?
Ühedki Jumala annid pole meie endi jaoks.
Need on selleks, et teenida teisi.
Kui käin teenistustel, räägin Azusa tänava ärkamisest
ja vastan kuulajate küsimustele.
Seejärel aga palvetan, et võidmine võiks voolata.
Kui keegi vajab palvet tervenemise eest,
peab ta selle välja ütlema.
Paljud inimesed tahavad mõlemat - nii tervenemist kui võidmist.
- Muidugi.
Ainus õpetus, mida ma jagan,
puudutab nelja tunnustähte, mis järgnevad.
Jeesus ütles: "Uskujaid saadavad sellised tunnustähed."
Nad ajasid välja kurje vaime, tervendasid haigeid,
äratasid surnuid üles ja rääkisid uutes keeltes.
Soome põhja osas oli üks naine.
Ma ei mäleta te linnasid ega nende nimesid.
Oli see ehk Oulu?
Ma ei tea. Kuid see oli Lapimaa lähedal.
Vaatasin teda ja ta nägi kuidagi teistmoodi välja.
Ta otsekui urises, öeldes: "Minus on kurjad vaimud",
mispeale ma vastasin: "Mulle meeldib kurje vaime välja ajada
ja viimasest korrast ongi juba palju aega möödas."
Panin oma käed ta peale
ja käskisin kurjadel vaimudel lahkuda Jeesuse nimel.
Ta kukkus maha ja hakkas suust vahtu välja ajama.
Astusin ta juurde
ja ütlesin konkreetselt: "Ma ütlesin: Jeesuse nimel."
Ta lõpetas ägamise ja muutus lõdvaks.
Korraga aga avas oma silmad, vaatas mulle otsa
ja hakkas keeltes rääkima.
Mis te arvate, mis oli see põhjus,
miks Azusa tänava inimesed otsustasid teile oma lugusid rääkida
ja anda oma võidmise edasi just teile?
Ütlesite, et paljud inimesed olid tahtnud kuulda neid lugusid.
Ometi tundsid nad, et Jumal tahab,
et nad jagaks neid lugusid just teiega.
Kas te ka teate, miks just teid valiti?
See on pikk lugu.
Kas te Tommy Hicksist olete kuulnud? - Olen.
Ta on pärit Argentiinast
ja ta viis mu kahel korral Río Seco jõele.
Ta rääkis Argentiinast
ja oma nägemustest.
Olin tol ajal kõigest 19aastane.
Ta nägi nägemuses suurt mäge, mis hakkas otsekui sulama.
See mägi oli kogudus.
Selle mäe sulades hakkasid kogudusest voolama jõed.
Kuid siis tõusis sellest jõest suur vaimne hiiglane.
Vaatasin ja kuulasin teda.
Ta ütles: "Sinust saab üks neist hiiglastest."
Olin täiesti hämmingus.
Ta ütles: "Need hiiglased olete sina, Branham, Roberts, Allen ja Coe."
Ta arvas mind kõigi nende suurte nimede hulka.
Ta ütles: "Need eakad pühad ei räägi kellelegi Azusa tänavast,
kui vaid sellele poisile Oklahomasta.
Sellel on oma tähendus.
Tuleb aeg, kus sa saad rääkima Azusa tänava sündmustest
üle maailma."
Ja täna olete te siin Soomes.
Suur tänu selle intervjuu eest!
Kui soovite, võite palvetada me vaatajate eest.
Võite vaadata kaamerasse ja palude me vaatajate eest.
Kas võin edasi anda seda võidmist? - Võite.
Armas taevane Isa, me tuleme Su ette Jeesuse nimel.
Palun Sinu võidmisest lähtuvalt,
et kogu see Azusa tänava pühadelt saadud võidmine
võiks kanduda üle kõigile vaatajatele just praegu Jeesuse nimel.
Aamen.
Suur tänu teie külaskäigu ja intervjuu eest!
Aitäh teile!
Teil on võimalus toetada TV7 tööd, helistades 900 1777 (hind 7 eurot),
või tehes pangaülekande, leides me andmed www.tv7.ee
Tõlge: Anne-Ly Raukas