Tervetuloa!
Olen iloinen saadessani tulla kauniiseen Suomeen.
Palvelutyössäsi haluat tuoda ilmi ennalleen asettamisen.
Kuka sitä tarvitsee?
Jokainen meistä tarvitsee sitä!
Jumala antoi Poikansa palauttaakseen ihmisen ennalleen.
Ennalleen asettaminen tarkoittaa -
meissä olevan Jumalan kuvan ja Jumalan elämän palauttamista.
Meitä ei tehty epäonnistujiksi eikä epätäydellisiksi.
Meidät tehtiin täydellisiksi Jumalan kuviksi.
Jumala asettaa ennalleen meidät Poikansa, Ihmisen Pojan kautta.
Hän palauttaa meidän lapseutemme.
Ennalleen asettaminen tarkoittaa, -
että tulemme sellaisiksi, joiksi Hän meidät loi, -
Jumalan täydellisiksi kuviksi.
Ennalleen asettaminen koskee siis ei-kristittyjä ja kristittyjä?
Jumala loi ihmisen omaksi kuvakseen.
Aadam oli Jumalan täydellinen kuva, -
ei siis puolikas tai vajavainen.
Jumala loi kaikki lajinsa mukaan.
Kaikki luotiin lajinsa mukaan niin, että ne lisääntyvät lajinsa mukaan.
Lehmistä tulee lisää lehmiä, koirista lisää koiria.
Jumala loi ihmisen olemaan täydellisesti Jumalan kaltainen, -
mutta ei Jumala.
Niinpä jokainen ihminen maapallolla etsii.
Ihmiset etsivät itseään.
Sitten tulee Kristus ja tekee meistä "Kristuksen kaltaisia".
Tämän takia ennalleen asettaminen palauttaa meidät -
alkuperäiseen asemaan Jumalan luomistyössä.
Tämä koskee koko ihmiskuntaa. Jumala säälii ihmiskuntaa.
Seurakuntaa Jumala armahtaa. Sitä eivät ihmiset tiedä.
Kasvoin Israelissa, jossa en oppinut englantia.
Osasin sanoa vain: "Hei".
Heprea on Raamatun alkuperäinen kieli.
Teksti on menettänyt paljon kun sitä on käännetty eri kielille.
Kun haluaa lukea, mitä Jumala alun perin sanoi, -
pitää lukea hepreaksi.
Kun Jumala loi ihmisen, -
tarkoitus oli, että Jumala ja ihminen olisivat yksi.
Tätä on ennalleen asettaminen.
Olet tavannut paljon ihmisiä -
ja kuullut jännittäviä elämäntarinoita.
Voisitko kertoa jonkun?
Pelastuin vuonna 1975 veljeni Bennyn kautta.
Meitä on 6 veljestä ja 2 sisarta. Tulemme Israelista, jossa synnyin.
Vuonna 1968 muutimme Israelista Kanadaan.
Joukko nuoria, ehkä sinun ikäisiäsi, -
meni Bennyn luokse, joka änkytti.
He kysyivät häneltä: "Tunnetko Jeesuksen?" Hän sanoi: "E-en."
He kysyivät: "Haluatko oppia tuntemaan Hänet?" "Ky-kyllä!"
Me emme tunteneet Jeesusta. Tiesimme Hänen tarinansa.
Henkilökohtaisesti kukaan meistä ei tuntenut Häntä.
Benny tuli kotiin ja sanoi isälle: "Olen pelastunut."
Isä kysyi: "Mistä?" "Jeesus pelasti minut."
"Painu ulos! Emme tulleet Kanadaan hakemaan Jeesusta."
Veljeni kertoi, että Jeesus kutsui häntä saarnaamaan.
Pidimme häntä hulluna.
Benny tuskin osasi englantia ja änkytti pahasti.
Isäni totesi: "Esikoiseni on tosiaan tullut hulluksi."
Vuosikaudet isäni hyljeksi Bennyä hänen uskonsa vuoksi.
Sitten Jumala pelasti sisarukseni ja vanhempani. Minä olin viimeinen.
- Miten sinä suhtauduit?
- Ajattelin että tämä on hullu uskonto.
Ihmiset kuvittelevat, että kristityt elävät täydellisesti.
Me kaikki lankeamme.
Raamattu sanoo: "Seitsemästi vanhurskas lankeaa."
Kristitty voi kuitenkin tulla Jumalan luo ja saada anteeksi.
Kristitty on seuraaja. Hän päättää seurata.
Me lankeamme, mutta kuitenkin seuraamme. Se on ainut ero.
Minä käytin huumeita ja sekoilin, työskentelin yökerhossa.
Minulla ei ollut mitään tekemistä Jumalan kanssa.
Sitten annoin elämäni Hänelle ja Hän muutti sen.
Sen jälkeen olen kasvanut kristittynä, -
imeväisestä pikkulapsesta vuosi vuodelta, -
samalla tavalla kuin luonnollisesti ihminen kasvaa.
Yhden viikonloppukokouksen aikana ei kasva aikuisuuteen.
Ennalleen asettaminen on prosessi.
Pelastumiseni jälkeen aloin palvelutyön seurakunnassa.
En pastorina, kuten veljeni, vaan kannoin laukkuja, -
kuvasin kameralla, ja tein kaikenlaista käytännön työtä.
Sitten huomasin, että Herran kutsumus alkoi kuulua elämässäni.
Kutsumus ei ole työtä.
Työuraa voi aina vaihtaa, mutta kutsumusta ei voi vaihtaa.
Työ on vain väline kutsumuksen toteuttamiseen.
Sinulla ja minulla on kohtalomme.
Katsojillakin on kohtalonsa.
Jumala on valinnut ja täyttänyt kohtalomme etukäteen.
Hän, joka on aloittanut hyvän työnsä meissä, -
saattaa sen loppuun.
Susannalla on oma kohtalonsa, jollaista ei ole kellään muulla.
Jumalalla on sinulle varattu kohtalo, -
johon voi päästä vain Kristuksen kautta.
Tätä on ennalleen asettaminen.
Kerroit, että elämäsi muuttui täysin. Kerro entisestä elämästäsi.
Ennen kuin minusta tuli kristitty? Käytin huumeita.
Join koko ajan.
En ymmärtänyt mistään mitään.
Kanadalaiset pilkkasivat minua, -
koska en osannut englantia.
Koulu meni pilalle, koska en osannut kieltä.
Sain potkut viidestä koulusta yhden vuoden aikana.
Minulla ei ole vieläkään kunnon koulusivistystä.
Minulla ei ole mitään koulutusta.
Annoin elämäni Jeesukselle, luovuin huumeista ja viinasta, -
ja sanoin, etten jaksa enää elää näin.
Annoin Jeesukselle typerän, hullun elämäni.
Minulla ei ollut muuta annettavaa kuin tyhjä elämä.
Jumala otti minun tyhjyyteni ja epäpätevyyteni.
Ja Jumala näki sen hyväksi!
Ehkä Hän sanoi: "Hyvä, hän antaa huonoimman elämästään."
Jumala on tällainen.
Hän ei hae hyvyyttä, siisteyttä ja pahojen tapojen lopettamista.
Hän ei käske ensin luopumaan pahoista tavoistamme.
Minä työskentelin yökerhossa. Siellä juhlitaan joka ilta.
Elämä on yhtä juhlintaa.
Sanoin Herralle: "Ota elämäni!"
Meillä kaikilla on sisimmässämme tyhjä kolo, reikä.
Sitä reikää ei täytä mikään muu kuin Kristus.
Jokainen etsii täytettä siihen.
Minä kokeilin huumeita, seksiä, juhlintaa...
Tein siinä hirveästi työtä, eikä mikään riittänyt.
Minun elämäni oli siis tyhjä.
Minä vaelsin baarista toiseen, tytöstä toiseen, juhlasta toiseen.
Ja koko ajan minä etsin vastausta tähän.
Jumala loi sisimpään tämän reiän, jonka vain Hän voisi täyttää.
Pyysin Herralta: "Annan sinulle elämäni. Täytä se!"
Ja Hän teki niin. Niin minun elämäni muuttui.
Synnyin uudelleen. Se on suuri ilmaus. Sain alkaa uudelleen.
Kaikki entinen oli mennyt.
En tullut täydelliseksi. Olin edelleen kamala.
Kristittynä oleminen ei merkitse, että lakkaisin hölmöilemästä.
Joku kysyi: "Koska lakkaat lankeamasta?"
Vastasin: "En ikinä."
Niin kauan kuin lankeamme, tiedämme, että tarvitsemme Häntä.
Tässä Jumala tulee meille todeksi.
Uskosta osattomat osoittelevat: "Miten voit olla kristitty?"
Kaikki me lankeamme.
Mutta meillä on oikeus tulla Jumalan luokse. Se on ainut ero.
Kun veljesi tuli uskoon, naureskelit hänelle.
Mikä oli sinun käännekohtasi?
Olimme päivällisellä.
Bennyn tultua uskoon, hän kertoi, mitä Herra milloinkin kertoi.
Emme ymmärtäneet, miksi Jumala puhui Bennylle.
Hän oli änkyttävä pikkupoika. Isäni ei ymmärtänyt sitä ollenkaan.
Hän sanoi: "Kuinka Jumala voi puhua sinulle isäsi talossa?"
Benny kävi yläkerrassa rukoilemassa.
Isäni kiukustui ja löi häntä.
Päivällisellä isä sanoi: "Joka ei työtä tee, ei sen syömänkään pidä.
Jos kerran Jumala puhuu sinulle, keittäköön Hän ruuan myös."
Isä lähetti hänet huoneeseensa.
Äiti toi illalla salaa ruokaa hänen ovelleen.
Benny oli rukouksessa, -
ja Jumala kosketti äitiäni, niin että hän kaatui.
Äiti luuli, että Maria, Jeesuksen äiti, oli Bennyn luona.
Isäni sanoi Bennylle: -
"Joko elät täällä kattoni alla ilman Jeesusta, -
tai Jeesuksen kanssa jossain muualla."
Näin hän potkaisi hänet kotoa.
Muutaman vuoden päästä Benny soitti äidille tullakseen kotiin.
Hänhän änkytti. Hän sanoi: "Tulen kirkkoon, -
tulisitteko hakemaan minut kirkosta kotiin.
En halua asua enää yksin."
"Haluan olla luonanne kuin muutkin veljet."
Sinä iltana veljeäni pyydettiin puhumaan kirkossa.
Benny sanoi pastorille: "En pysty puhumaan, änkytän."
Pastori sanoi: "Se ei ole ongelma." Benny meni puhumaan.
Vanhempani olivat tulossa hakemaan.
Benny meni eteen puhumaan, ja hänen änkytyksensä parantui.
Vanhempani olivat tulossa hakemaan häntä.
Isäni kiroili synkkänä: -
"Minä tapan poikani, hän näkee Jumalan ennen kuin arvaakaan."
Hän siis meni kirkkoon ja näki Bennyn puhuvan.
Äitini sanoi: -
"Tuolla puhuu sinun poikasi." Isä sanoi: "Ei ole. Poikani änkyttää."
Benny sanoi edessä: "Jos haluat antaa elämäsi Jeesukselle, tule."
Hän ei huomannut vanhempiani. He antoivat elämänsä Jeesukselle.
- Sekö vakuutti sinut?
- Se ei ollut käännekohtani.
Sitten he tulivat kotiin.
Me viisi rasavilliä istuskelimme kotona sohvalla.
Ensin tuli äiti sisään. Näimme hänen itkevän.
Tuumailimme: "Isä on varmaan tappanut Bennyn."
Olipa hauska pila!
Sitten näimme isän, joka itki. Isä on iso mies.
Emme olleet nähneet hänen itkevän.
Arvelimme, että hän koki syyllisyyttä tapettuaan Bennyn.
Benny leveästi virnisti isän selän takaa.
Isä sanoi: "Te viisi siinä. Ette asu täällä, ellette tule uskoon."
Uskoon tultuasi sait kutsumuksen pastorin ja evankelistan työhön.
- Sanoisin jotain hieman tuota käsitystä vastaan.
Minusta tuli kristitty.
Sellaista hommaa ei olekaan kuin palvelutehtävä.
Kristukseen uskominen on palvelutehtävä.
Kerroin kadun prostituoiduille: "Jumala rakastaa sinua."
Vastaukseksi sain: "Pöh!" ja kaikenlaisia merkkejä.
Hän yritti lannistaa minut.
Menin huumeiden käyttäjien ja köyhien luo.
Minun täytyi todistaa ihmisille.
Totuus on, että nautin ihmisten voittamisesta Jeesukselle kadulla.
Minulle ei käy kirkot, suuret lavat ja ristiretket.
Palvelutehtävään kutsumus ei ole organisaation palveluksessa oloa.
Tosi kutsumus on palvella sukulaisia tai ystäviä, -
tai niitä joita tapaa kadulla tai töissä.
Vuonna 1987 -
minä ja vaimoni perustimme seurakunnan Vancouveriin.
Asuimme silloin Floridassa. Se on kaukana Vancouverista.
Herra käski meidän mennä Kanadaan.
En halunnut mennä. Siellä oli kylmä. Floridassa oli lämmin.
Minulla oli lapset mukana, 5- vuotias Rachel ja 2-vuotias poika.
Tytär on nyt 30 ja poika 28-vuotias baseballin pelaaja.
Minä ja lapset menimme joka lauantai Vancouverin keskustaan.
Seurakuntamme oli pieni.
Vancouverin asukkaista alle 3% käy kirkossa.
Minä siis menin keskustaan ja tytär teki voileipiä.
Siellä on Hastings Street -niminen katu.
Siellä on pitkät rivit kodittomien pahvilaatikoita.
He asuvat niissä.
He ovat siellä, kun sunnuntaina kirkkoväki käy kirkossa.
Lauantai-iltana menimme tyttären tekemien voileipien kanssa.
Kerroin omaa elämäntarinaani. Lapset antoivat voileipiä.
Tunsin itse tämän kovan elämän.
Potkiskelin pahvilaatikoita herättääkseni juoppoja.
Tytär sanoi: "Älä lyö häntä."
Hän antoi voileivän ja sanoi: "Jeesus rakastaa sinua!"
Mies katsoi hölmistyneenä tyttöä ja sanoi: "Kiitos."
Kerran tyttäreni halusi viedä juopon meille kotiin.
Sanoin, että hän on juoppo ja huumeorja, hän ei tule meille.
Tytär alkoi itkeä, että hänhän voi olla vaikka Jeesus kadulla!
Veimme sitten tämän kaverin kotiin. Hän nukkui sohvalla.
Tytär oli siis 5-vuotias.
Otin ison keittiöveitsen, ja sanoin kaverille: -
"Sinä häivyt täältä tänä yönä tai minä listin sinut!"
Kaveri sanoi: "Okei."
Hän oli elänyt kadulla pahvilaatikossa 10 vuotta.
Hän oli ollut juoppo 27 vuotta.
Hän joi kaikenlaisia korvikkeita, lasinpesunesteitä ja partavesiä.
Tämä kaveri siis tuli kotiini.
Seuraavana aamuna tyttäreni antoi hänelle pukuni.
Hän pyysi miestä käymään suihkussa -
ja tarjosi kahvia ja voileipiä.
Mies tuli kirkkoon ja antoi siellä elämänsä Jeesukselle.
Hänestä tuli pastori kirkkoomme. Tämä tapahtui 28 vuotta sitten.
Kysyit kutsumuksestani.
Meidän kaikkien kutsumus on tavoittaa ihmisiä, -
nytkin tämän televisioruudun kautta.
Kirkko ei ole rakennus. Kirkko ei matkusta.
Seurakunta on ihmiset.
Meillä on kirkko itsessämme.
Sinä, minä ja televisio ovat kirkko.
Kirkko ei ole rakennus.
Olet kuitenkin matkustanut ympäri maailmaa tehtävässäsi.
Mikä on viestisi Suomelle?
Rakastan Suomea ja suomalaisia.
Tulin Suomeen, koska Suomi on hengellisesti kuiva paikka.
Täällä tarvitaan herätystä.
Suomi on luonnonkaunis paikka, kuten on Vancouverkin.
Hengellisesti tämä on kauhea paikka.
Suomi muistuttaa Vancouveria.
Täällä on kaunista, varsinkin kun aurinko paistaa.
Täällä on paljon ahdistusta.
Kun ei ole toivoa, ihmiset ahdistuvat.
Jos tulevaisuudella ei ole mitään annettavaa, epätoivo iskee.
Lapseni innostuvat, kun sanon: "Huomenna teemme sitä ja sitä."
Toivo koskee tulevaisuutta.
Usko on nykyhetkessä.
Suomen nuorilla ei ole toivoa.
Toivottomat ahdistuvat.
Ulkoa vaikuttava ahdistus ja sisältä vaikuttava masennus -
halvaannuttavat sielun.
Tämän vuoksi Suomen nuorilla miehillä on korkeat itsemurhaluvut.
Niinpä Suomi tarvitsee Jumalaa.
Minä uskon, että Jumala tulee koskettamaan tätä kansaa.
Hän ei kosketa uskonnon kautta tai siten miten luulette.
Koskettaminen ei tapahdu kirkollisten laitosten kautta.
Kirkko on epäonnistunut monella tavalla. Jumala ei epäonnistu.
Uskon, että Jumala koskettaa Suomea.
Jos Jumala ei kosketa Suomea, jokin muu koskettaa.
Se ei ole välttämättä hyvä.
Tulin tänne rukoilemaan. Tänne on pitkä matka tulla.
Olen ollut täällä ehkä 5-7 kertaa.
Uskon, että nyt on Jumalan aika Suomen kohdalla.
Olen kiitollinen tästä studiosta, koska tämä on valo.
Jumala siunaa tätä kanavaa.
Suomessa tarvitaan kynttilää. Jonkun on sytytettävä se.
Sitä kynttilää ei voi kätkeä kirkkorakennuksiin.
Sen täytyy valaista ulkona.
Uskon, että Jumala koskettaa Suomea.
Seurakunta, Jumalan ihmiset, ovat suola.
Me Jumalan ihmiset emme saa riidellä keskenämme, -
kritisoida toisiamme. Me kritisoimme paljon.
Raamattu sanoo, että pahan työkalut ovat kateus ja riita.
Jumala ei tuomitse Suomen moottoripyöräjengiläisiä, -
prostituoituja tai huumeorjia.
Hän tuomitsee seurakunnan, -
koska se on lakannut olemasta maan suola.
Siitä on tullut pippuria.
Meidän on lakattava lyömästä toisiamme.
Miksi tuomita ja kritisoida?
Kaikkien ei tarvitse olla saman katon alla, -
puhumattakaan samassa vuoteessa nukkumisesta.
Meillä on eromme.
Moni ei pidä veljestäni, en aina minäkään.
Moni ei pidä minustakaan, ja minä tulen sen kanssa toimeen.
Me kuusi veljestä tappelemme yhtä mittaa, -
mutta silti olemme veljiä. Me puolustamme toisiamme.
Salaisuus on se, että kristityt siellä ruudun takana -
lopettavat kritisoinnin ja toisten ihmisten repimisen, -
ja menevät ulos todistamaan.
Sitten kun joku menee Intiaan, saarnaa 3 miljoonalle ihmiselle, -
ja miljoona pelastuu yhtenä iltana, sitten hän voi kritisoida.
Se, joka ei mitään tee, ei voi sanoakaan mitään.
Uskon, että Jumala odottaa Jumalan ihmisten heräävän.
Kun he alkavat rukoilla: "Jumala, kosketa Suomea",
uskon, että Hän koskettaa.
Täällä länsimaissa ja Suomessa on alettu kyseenalaistaa -
Jumalan olemassaoloa.
Afrikassa ja Aasiassa ihmiset ovat avoimempia hengellisille asioille.
Miten lännen kristittyjen uskoa voisi vahvistaa?
Toimivan Jumalan näkeminen vahvistaa aina uskoa.
Jeesus toimi Nasaretissa, Beetlehemissä ja Galileassa.
Aina ihmeet vahvistivat uskoa.
Jos ei ole voimaa, ei ole ihmeitäkään.
Uskottomat eivät usko, elleivät näe.
Jeesus paransi sairaat ja porukka seurasi häntä, koska Hän paransi.
Raamattu sanoo: -
"Ihmeet ja merkit seuraavat niitä, jotka uskovat."
Tämä ei ole mitään höpöjuttua.
Puhumme todellisista ihmeistä.
Meillä oli kampanja Venezuelassa. Presidentti Chavez sanoi: -
"Saatte julistaa yhden illan, -
mutta jos ihmeitä ei tule, ei enempää.
Minua hermostutti.
Presidentti lähetti sotilaita valvomaan meitä.
Sinä iltana tapahtumassa oli 100 000 ihmistä.
Pyhä Henki käski minun kävellä joukon halki takaosaan.
Siellä oli lähes ikäisesi halvaantunut tyttö.
Hän oli halvaantunut lantiosta alaspäin.
Hän istui paareilla Chavezin sotilaat ympärillään.
Chavez lähetti hänet tapahtumaan.
Jos hän ei parane, kampanja loppuisi koko maassa.
Kaikki riippui tuon tytön paranemisesta.
Minulla oli paineita, mutta Jumala ei semmoisista kärsi.
Me emme paranna, vaan Jumala. Olemme vain välineitä.
- Eli se oli Jumalasta kiinni. - Aivan. Mutta meidän tulee uskoa.
Ilman uskoa se ei toteudu.
Rukoilin tytön puolesta.
Hänen jalkansa alkoivat liikkua.
23-vuotias joutui käyttämään vaippoja, -
koska alaruumis ei toiminut.
Jumala paransi hänet. Hän juoksi eteen, netissä on siitä video.
Chavez katsoi videon ja hänellä oli kyynelet silmissään.
Ihmeet ovat välttämättömiä seurakunnassa.
Ne eivät ole mukava lisä, vaan välttämättömyys.
Julistaminen herättelee ihmisiä, opetus kasvattaa ihmisiä.
Ihmeet kasvattavat uskoa.
Ihmeet ovat siis välttämättömiä Suomessakin?
- Ihmisillä on syöpää, he ovat sairaita.
Ahdistus ja katkeruus aiheuttavat sairautta.
Jeesus kulki ympäriinsä.
Mitä Hän teki. Puhui?
Puhuiko hän saadakseen rahaa?
Hän kulki parantaen kaikki Paholaisen ahdistamat.
Minulla on parantumiskokous kerran kuussa Vancouverissa.
Sinne tulee ei-kristittyjä, muslimeja, hinduja, huumeorjia.
Kaikki seurakuntani jäsenet ovat entisiä rikollisia.
He parantuivat. Yhdellä kaverilla oli aivohalvaus.
Hänen poikansa oli suuri gangsteri. Isä parantui ja poika tuli uskoon.
Vaimollani oli aivokasvain viime vuonna.
Autoin häntä vessassa, ruokailussa ja portaissa.
Vaimollani oli kasvain. Minä uskoin Jumalan parantavan hänet.
Uskon avulla näemme, että Jumala on Jumala, emme me.
Mikään ei ole Jumalalle mahdotonta.
Ihmeet ovat välttämättömiä. Seurakuntalaiset ujostelevat niitä.
He luulevat, että ne ovat paha asia. Ne ovat hyvä asia.
Jeesus teki hyviä asioita ihmisille.
Jos saarnaa, mutta ei rukoile sairaiden puolesta, joku on vialla.
Se on kuin kokkaisi, mutta ei söisi.
Meidän tulee saarnata ja opettaa Jeesusta, ja Jeesus parantaa.
Tuomme parantumisen kipuilevaan maailmaan.
Eräällä naisella oli kolme kuukautta elinaikaa -
ja Jumala parantaisi hänet.
Mutta jos sitä ei janoa, sitä ei tapahdu.
Ihmiset eivät enää usko, koska seurakunta ei enää usko.
Kyse on suhteesta Jumala-seurakunta-ihmiset.
Jos seurakunta ei anna Pyhälle Hengelle tilaa toimia, -
ja rajoittaa Hänet yhteen tuntiin viikossa, -
Jumala ei voi toimia. Hänet on pantu laatikkoon!
Pannaanpa sinut laatikkoon, ja katsotaan miltä sinusta tuntuu.
Pyhä Henki on persoona. Hän on vapaa.
Missä Herran Henki on, siellä on vapaus.
Ihmeet ovat välttämättömiä.
Sekö on syy siihen, etteivät kaikki parannu?
Onko syy se, että me emme salli Jumalan toimivan?
Jokainen parantuu joko nyt tai myöhemmin.
Lasarus kuoli kahdesti.
Ensimmäisellä kerralla Jeesus herätti hänet.
Sitten hän kuoli taas.
Isäni kuoli syöpään.
Olin silloin 22-vuotias. Hän poltti tupakkaa.
Emme tiedä vastauksia kaikkeen.
Rukoilin sairaiden puolesta ja isäni oli kuolemassa syöpään.
Kuolinvuoteellaan hän sanoi: "Älä saarnaa minun kokemustani.
Saarnaa evankeliumia: Jeesus parantaa, poikani."
Meidän ei tule saarnata omia kokemuksiamme, vaan Raamattua.
Emme tiedä, miksi Jeesus ei paranna kaikkia.
Jos vaimoni on synnyttämäisillään, en hae siihen saarnamiestä.
Silloin tarvitaan lääkäriä.
Häneltä leikattiin kasvain aivoista nenän kautta.
Minulle se oli Jumalan parantamista.
28 vuotta sitten hän synnytti poikaani.
Selkäydin joutui puristuksiin, eikä hän pystynyt liikkumaan.
Silloin rukoilin ja Jumala paransi.
Jumala voi parantaa suoraan tai lääkäreiden kautta.
Jumala parantaa Sanansa, läsnäolonsa ja uskon kautta.
Vähän pääsystä parantumiseen.
Kun ihmeet ovat käsivarren mitan päässä, -
olivat ne Jumalan läsnäolon tai uskon vaikutusta, -
niitä ei pidä paeta.
Niissä Jumalan läsnäolon parantava voima ilmenee.
Siinä tulee pysyä lähellä. Näin minä uskon.
Ihmeet siis vakuuttavat ihmiset Jumalan olemassaolosta.
Suurin ihme on, että ihminen ottaa Jeesuksen vastaan.
En halua kenenkään ymmärtävän tätä väärin.
Ihmeet eivät ole suurin vakuuttaja.
Pyhä Henki vakuuttaa ihmiset.
Ihmeet vetävät ihmisiä Jumalan luokse.
Ihmeet eivät vakuuta Jumalasta. Se on Pyhän Hengen asia.
Tämä on tärkeintä.
Ihmeet vain rakentavat uskoa. Niillä saa stadionin täyteen väkeä.
Pelastus on suurin ihme.
Kaikkein suurin ihme on se, kun ihminen palaa Jumalan luo.
Nyt ihmiset etsivät.
He katsovat tätä ohjelmaa.
He ihmettelevät elämää ja ajattelevat, mitä heillä on.
Moni on viinan tai huumeiden orja.
Ehkä joku äiti katsoo, ja hänen poikansa on syvällä aineissa.
Hän on rukoillut 15 vuotta ja poika vain huononee.
Joku istuu vankilassa. Mitä elämää se on?
Vankilassa ei tapahdu ihmeitä.
Heidän tulee kohdata Jeesus Kristus.
Se on minulle suurin ihme.
Minun ei ole tarvinnut parantua syövästä tai aidsista.
Minua ei masennus purrut. Olin humuporukan onnellisin kaveri.
Olin tyttöystäväni kanssa onnellinen.
Kun annoin elämäni Jeesukselle, en ollut sairas. Olin vain tyhjä.
Annoin siksi elämäni.
Se on ihmeistä suurin, kun sinä tulet Jeesuksen luo.
Sanoin: "Herra, annan elämäni sinulle."
"Annan sinulle murtuneen ja tyhjän roskatynnyrielämäni."
Siinä se.
Ja Jumala otti sen ja tyhjensi roskat pois, -
ja täytti minut uudella elämällä.
Tämä on ihmeistä suurin.
Ihmiset voivat sanoa samoin kuin minä: -
"Herra, jos olet todellinen, muuta elämäni!"
Kiitos haastattelusta ja vierailusta luonamme!
Siunausta työhösi.
Kiitos. Siunausta!
Suomennos: TV7