INTERVJUU RON SODERQUIST'i ja SADER MADAN VALVI'ga
Tere tulmast saatesse!
Mu tänased külalised
koolitavad ettevõtlusmaailmas tegutsevaid kristlasi.
Arutame nendega sedagi,
kuidas on kristlastel elada tänapäeva maailmas?
Tere tulemast saatesse, dr. Ron Soderquist! - Tänan, Susanna!
ja evangelist Madan Valvi. - Tänan.
Ron, tänapäeval on väga populaarne kutsuda kedagi mentoriks.
Kuid te olite mentoriks juba siis,
kui paljud veel ei teadnudki, mida see tähendab.
Seega, mis on teie jaoks olnud kõige julgustavam selle rolli juures?
Selles osas on huvitav minna elus tagasi.
Olen tegutsenud organisatsioonis Campus Crusade for Christ 42 aastat
ja täna kuulen osadest meestest, kellega aastaid tagasi tööd tegin.
Vähem kui kuu aega tagasi kuulsin ühest mehest,
kes kannatab ravimatu haiguse käes,
kuid kes ütles, et leidis Kristuse
läbi me mentorlusprogammi Pentagonis.
Üks teine mees, kellega tööd tegin,
on olnud seotud välismisjoniga Operation Mobilization.
Ta oli varem leitnant komandör mereväes,
mistõttu ta sai OM'is kasutada oma laevajuhtimise oskusi.
Seega on vägagi põnev vaadata tagasi elule
ja teada, et osa su ammuse aja sõpru
on ikka veel orbiidil.
Kuidas see mentoriks olemine käib?
Mis on kõige olulisem selle juures?
Ütleksin, et kuulamine on ülimalt oluline.
Oma esimesel sessioonil kellega iganes,
palun inimesel rääkida oma loo.
Ehk teisisõnu - kus ta sündis?
Milline oli ta lapsepõlv, vanemad ja kodu?
Kus ülikoolis ta käis?
On ta abielus? Milline on ta abikaasa ja pere?
Ja siis ma palun rääkida ka ta tööst,
sest tahan teada,
mida inimene oma töö juures kõige rohkem naudib?
Olen leidnud, et inimesed räägivad 40-50 minutit
ja ütlevad siis: "Aga te pole veel sõnagi öelnud!
Ma muudkui räägin iseendast."
Sealt edasi püüan kulutada u poole ajast sellele,
et inimesed räägivad oma isiklikust elust
ja teise poole sellele,
et julgustada neid elama veelgi lähemal Kristusele.
Mis on teie peamine eesmärk?
Mida te püüate saavutada, olles kellelegi mentoriks?
Meie peamine sihtgrupp on professionaalsed ettevõtjad,
kuid pooled inimestest, kellega töötan, on mu sõprade sõbrad.
Teine pool aga tuleb kirikust.
Jüngerdav või mentoriks olev pastor on mu parim sõber
ja ma saan paljude meeste nimed, kellega töötan, just tema käest.
Nii et, eesmärk on see, et inimene paljundaks ennast.
2 Timoteose 2:2
"Ja mida sa minult oled kuulnud... see anna ustavate inimeste hoolde,
kes edaspidi sobivad õpetama ka teisi."
Eesmärk on, et ka nemad võiks õpetada teisi.
Tahan koolitada inimesi selleks,
et nende teenistus võiks paljuneda teiste inimeste kaudu.
On see pikk protsess?
Või kas keegi, kes korraldab 1-päevase konverentsi 500-inimesele,
võib pidada end mentoriks?
Mentorlus on pikk protsess.
See tähendab olla sõber inimestega
ja võtta aega inimeste jaoks.
Usun, et mu parim võimalus selleks oli Pentagonis.
Kohtusin seal teatud hulga meestega kolmapäeviti
ja ma veetsin nendega 1.15 h.
Rääkisime nende peredest, palvest ja palvesoovidest
ning samas ka ühel piiblitunni teemal.
Siis nemad omakorda kohtusid oma gruppidega neljapäeval, reedel,
ja järgmise nädala esmaspäeval ning teisipäeval.
Olles umbes aasta tagasi Inglismaal, küsisin ühe Jimi nimelise mehe käest,
mis ilma ime läbi ta üldse meie Inglismaa meeskonda jõudis?
Ta ütles, et oli kord ühel "kõik toovad midagi kaasa" õhtusöögil.
Ma ei tea, kuidas te neid siin Soomes nimetate?
Meil toimuvad ka taolised õhtusöögid.
Ta ütles: "Tolle õhtu kõneleja oli teie pereteenistusest
ja peale seda, kui olime temaga vestelnud,
läksime naisega autosse
ja rääkisime seal 45 minutit sellest, kuidas elada oma ülejäänud elu."
Ta ütles, et see oli ühe protsessi algus,
mille käigus pühendada end kõige täiega Jumalale.
- Imeline.
Te mõlemad siin töötate CRU ehk Campus Crusade for Christ heaks
teenides kristlasi, kes tegutsevad ettevõtlusmaailmas.
Kuid olles kellelegi mentoriks, tuleb eeldavasti jagada ka oma elust
ja oma kogemustest.
Madan, teil on väga huvitav elu.
Kuigi te koolitate praegu juhte, kes elavad Ameerikas,
siis te sündisite väga vaesesse India perre.
Rääkige meile palun midagi oma lapsepõlvest.
Jah, ma sündisin hindude kodus
ja kasvasin üles hindude kultuuri keskel,
kuid ma kuulsin Jeesusest ühe Rootsi misjonäri kaudu,
kui olin 14-aastane.
Ta pidas mentorlust nii tähtsaks, et käis ja oli mulle mentoriks iga päev.
Väga lihtne on langeda tagasi, kui sul pole korralikku tuge.
Mu mentor aga pakkus mulle suurt tuge ja julgustust.
Ta palvetas mu eest ja kuulas mind, kui jagasin oma valust ja kiusatustest
ning ka väljakutsetest.
Ta julgustas ja toetas mind ning aitas mul kasvada Kristuses.
Seda kõike temalt õppides, pidasin seda väga oluliseks.
Töötasin internina Billy Grahami kõrval Minneapolises,
kes ütles alati: "Mu jutlusest on kasu vaid 15%.
85% ulatuses tuleb leida endale tuge."
See tähendab järeltöö ja mentorluse olemasolu.
Mõtlesin, et see on parim alus edukale kristlikule elule
ja nii hakkasingi tööle ärimeeste keskel.
Paljud ärimehed tänasid mind, et seda tööd teen.
Nii teen ma tavaliselt sama asja -
ma kuulan, kui inimesed jagavad oma valu
ja haigetsaamisi,
neid aidates.
Ma kutsun seda hingehoiuks.
Sa sõna otseses mõttes kannad hoolt selle inimese hinge eest.
See toob kaasa emotsionaalse tervenemise,
füüsilise ja vaimse tervenemise
ning isegi finantsilise tervenemise.
Ka tervenemise suhete alaselt.
Me puudutame kõiki neid aspekte ja kui siis inimene tagasi läheb,
tegeleb ta samade asjadega edasi ja püsib tugevana.
Nii et, isegi edukad ärimehed vajavad julgustust?
Ja tervenemist? - Absoluutselt.
Need inimesed on sageli äris väga edukad
ja nad on väga rikkad,
kuid kui nad päeva lõpus enda järel ukse sulgevad,
vajavad nad kedagi, kellega rääkida.
Neil on nende oma seesmised võitlused
ja nad otsivad kedagi, kes neid kuulaks
ja siis nad leiavad ka jõudu ning julgustust.
Läheme tagasi teie lapsepõlve juurde.
Teie pere kuulus India ühiskonnas kõige madalamasse klassi.
Milline te elu lapsepõlves oli?
See polnud minu valik sündida kõige alamasse klassi
ja ometi ma uskusin, et Jumalal on oma eesmärk mu jaoks.
Selleks pidi olema oma põhjus, kui Ta mind sinna pani.
Ühiskond aga nägi meid kõige ebainimlikumal moel.
Meid koheldi ebainimlikult
ja see põhjustas palju valu ning haiget saamisi.
See tõi kaasa palju heitumust.
Kuniks otsustasin, et ma vajan abi.
Mu vanemad polnud kahjuks koolis käinud,
kuna tänu alamklassi kuulumisele oli see tol ajal keelatud.
Nii et, ühiskond süüdias teid endid, et selles olukorras olete
ja seetõttu ei aidanud teid? - Just.
See on tänu kultuurile ja religioonile nii,
mis õpetavad,
et me oleme sellises seisus tänu oma minevikule.
Oleme järelikult teinud midagi halba oma minevikus
ja peame seetõttu ka maksma selle eest.
Kuniks te jäite üks päev väga haigeks,
kuid lähedal polnud ühtki haiglat.
Mis siis sai?
Mu ema viis mu ühte kliinikusse.
Ta olla käinud terve öö ja koputanud erinevate uste peale,
samas teades, et eeldavasti ma ei saa abi.
Kuid siis üks inimene ütles talle, et seal on üks misjonär,
kes on pärit Rootsist.
Tahan tänada nii Rootsi kui ka Soome inimesi,
kes on läinud välja laia maailma,
mis teatud aegadel on olnud väga ohtlik
ja viinud Kristuse inimesteni.
Nii et see, et saan täna olla siin ja tuua Kristuse tagasi teile,
valmistab mulle suurt rõõmu.
See misjonär viis mu sisse ja aitas mind meditsiiniliselt.
Kuid samas pakkus ta mulle ka internaatkooli võimalust
ehk haridust
ja täna võin küll öelda,
et tänu sellele naisele ja tema palvetele,
olen ma täna vägagi hästi haritud.
- Ja te leitsite Jeesuse seal internaatkoolis?
Jah! See on tõesti kõige olulisem.
Ta tutvustas mulle Jeesust - mu hinge päästjat,
kes tuli mu ellu ja muutis kõik.
Kuid Jeesus andis mulle ka ühe kire või koorma
rääkida Temast oma sõpradele, õdedele-vendadele ja kaaskodanikele.
- Mis teie perest sai?
- Neist said ka kristlased?
Jaa. Kristlaseks saamine võib vahel toimuda koheselt
ja vahel kulgeda protsessina.
Nii jagasin oma lugu oma õega, kes ütles:
"Tõesti, sa käitud nüüd kodus hoopis teistmoodi."
Ma palvetasin kodus ja lugesin Piiblit.
Kuna aga tema ei osanud lugeda, siis ta küsis, mida ma loen?
Nii et, hakkasin jagama temaga Jeesuse armastusest.
Ütlesin, et Jumal armastab teda ja meid kõiki;
et me oleme loodud Tema näo järele.
Seetõttu pole me ka mingi alamklass, keda ei tohi puutuda.
Mu õde ei suutnud seda uskuda.
Kuid ütles siis: "Kas ma võin ka paluda Jeesuse poole?
Või on Ta vaid valgete inimeste Jumal?"
Ütlesin, et Ta on kogu loodu Jumal,
mispeale õde koges seda ka isiklikult ja andis oma elu Jeesusele.
Täna aga võin öelda suure uhkusega,
et nii mu ema kui õde ja vennad tunnevad Jeesust isiklikult
ja on väga tugevad usklikud.
Ron, kui kuulan siin Madani,
siis kujutan ette, et ega tal polnud alguses kerge
kuulutada oma ristiusust keset hindu ühiskonda.
Kuid ehk pole see igakord kerge ka läänemaailmas, kus me elame?
Te olete olnud aastakümneid lääne inimeste mentoriks,
mistõttu, mis te arvate -
kas kristlaste jaoks on raske kuulutada oma usku
oma tööpaikades?
Usun, et meil pole selle kohta täpset arvu.
Usun, et parim koht, kus sain olla mentoriks ja jüngerdada,
oli Pentagonis, kus töötasin 13 aastat.
Me pidasime seal piiblitunde ja ma juhtisin mitmeid väikegruppe.
Mul oli isegi eraldi grupp kindralite ja admiralide jaoks.
Ameerikas tehakse kõike varahommikul,
nii et me kogunemised leidsid aset kas k 6.15 või k 7.00 hommikul.
Peale pikki aastaid selle tegemist hakkasin vaikselt läbi põlema.
Nii et, peale 13-aastast teenimist otsustasime naisega
kolida Washington DC'st Pennsylvaniasse.
See oli aeg, kus keegi väga ei tundnud mind
ja kus ma sisuliselt ei teinud ka jumalariigi tööd,
kuna tegu oli suurima depressiooniga mu elus.
- Mis seda põhjustas või millest see alguse sai?
Olin kogu oma elu elanud kui orav rattas
ja mida rohkem masendust tundsin, seda rohkem ma tegutsesin,
sest olles üliaktiivne hoiad masenduse endast eemal.
Kuid kolides Pennsylvaniasse,
kus keegi ei tundnud mind ega seda, mida olin eales teinud,
tundsin end üsna kasutuna.
Usun, et see on miski, mida mehed, aga ehk ka naised kogevad,
kui nad töö kaotavad,
või neil pole täistöökohta ja nad tunnevad end kasutuna.
Me kolisime 1. juulil
ja jõuludeks olin ma juba üsna suures masenduses.
Kuidas te oma depressioonist võitu saite?
Kahel erineval moel.
Seitsme kuu jooksul, mil masendust tundsin,
kaotasin ma u 22 kilo.
Ma ei saaks seda enam endale lubada.
Kuid me avastasime lõpuks ühe ravimi,
mis mind väga palju aitas.
Mina usun, et kristlased ei peaks tundma häbi
ravimite võtmise pärast.
Ma pean võtma antidepressante kogu oma eluaja lõpuni.
Enne selle ravimi võtma hakkamist ei suutnud ma väga selgelt mõelda,
nii et, sellest oli mulle palju abi.
Teiseks aga peab su mõtlemine muutuma.
Kui su elus on palju valu,
pole sa muidugi võimelinegi õigesti mõtlema,
sest see kõik on liiga valus.
Kuid kui hakkad end paremini tundma, hakkad ka õigemini mõtlema.
Mu nõustaja tuletas mulle meelde,
et ma pole õige Jumala ees mitte seetõttu,
mida kõike ma elus olin teinud,
või saavutanud
või et töötasin kõvasti.
Ta ütles, et olen õige Jumala ees vaid tänu Jeesusele
ja tänu sellele, mida Tema oli teinud.
Nii et, ma ei jõua Jumalani oma tegude kaudu,
vaid Jumal sirutub hoopis minuni.
Seega, õppisite väärtustama end selle põhjal, kes te olite
ja mitte selle põhjal, mida tegite?
Just.
On huvitav, et kristlikku tööd tehes on üsna kerge armastada teisi -
ka mentorina.
Sa hoolid inimestest, sa kutsud neid külla õhtusöögile jne.
Kuid keset seda kõike ei pruugi sa iseendale väga meeldida.
Nii et, mu jaoks oli oluline saada teada,
et olen ühtpidi patune,
kuid samas ka seda,
et Jumal armastab mind just sellisena nagu olen.
Kuid töötades täna CRU heaks ja teenides ning koolitades äriinimesi,
siis millist tagasisidet te saate?
Mis on kristlaste tööelu peamised väljakutsed?
Usun, et läänemaailma suurim väljakutse on tohutu kära
ja kiirustamine.
Meil toimuvad hommikused kokkusaamsed k 7.00
ja lõunased kokkusaamised k 12.00,
kuid õhtuti ei toimu meil sisuliselt midagi.
Inimesed on väga, väga hõivatud,
mistõttu raske on leida aega nendega koos olemiseks.
Mu lemmik Piibli kirjakoht on Psalmid 46:11, kus on öeldud:
Jätke järele (püsige paigal) ja teadke, et mina olen Jumal."
Ma ei usu, et keegi saab üldse olla jünger,
kuni ta ei püsi paigal ega kuula, mida Jumal talle ütleb.
Jumal räägib meiega läbi oma Sõna, läbi looduse ja muusika.
Mulle tohutult meeldib muusika
ja see on üks olulisemaid asju, mille kaudu Jumal minuga räägib.
Kuid selleks, et Teda kuulda, pean ma püsima vagusi.
See on miski, mida rõhutan kõige enam.
Teine asi aga, mida rõhutan, on pühendumine Kristusele.
Roomlastele 12:1-2
"Tooge oma ihud Jumalale elavaks, pühaks ja meelepäraseks ohvriks."
See tähendab saada muudetud Tema Sõna kaudu,
aga ka oma pühendumise kaudu.
Kolmandaks aga julgustan ma inimesi olema rõõmsad.
1 Tessalooniklastele 5:16-18 ütleb:
"Rõõmustage alati, palvetage lakkamatult,
tänage kõige eest -
sest see on, mida Jumal teilt tahab Jeesuses Kristuses!"
Nii julgustan ma ka inimesi olema rõõmsad.
Lisaks sellele, et olla tänulikud.
Väga ilus mõte.
Teie teenistus rõhutab ka seda,
et kristlased võivad muuta midagi maailmas, kus nad elavad.
Madan, mis te arvate,
kas lääne inimesed kogevad suurt survet?
Nii Euroopas kui Ameerikas.
Kuidas me saame muuta midagi seal, kus me elame,
kui ühiskond õõnestab nii paljusid kristlikke väärtusi?
Me peame saama oma prioriteedid paika
ning mõistma, et me räägime kahest maailmast.
Üks on vaimne ja teine maine.
Me kõik oleme vaimsed olendid,
mis tähendab seda, et me oleme loodud Jumala näo järgi.
Seetõttu peame ka nägema kõike läbi Jumala silmade ja vaatenurga,
millest lähtuvalt kõik on vaimne.
Töö tegemine on vaimne asi, mille kaudu ülistada Jumalat.
Kui ma armastan oma naist, siis see on ülistus Jumalale.
Oma ligimese armastamine ja koos tegutsemine
kätkeb endas samuti vaimset aspekti.
Selles mõttes pole ükski asi ilmalik.
Seni aga, kuni me seda ei mõista, ei avalda me ka mingit mõju.
Üks asi, mida tihti oma kaastöölistele Ameerikas õpetan,
on võtta aega, et palvetada.
Palve on miski, mille kaudu olla pidevalt ühenduses Jumalaga
ja mille kaudu leida jõudu ning julgustust
ja isegi Jumala väge.
Nii et, Tema aitab meil näha kõike erinevalt.
- Olete kindlasti kohtunud sadade inimestega.
Oleks teil jagada mõni lugu kellestki, kelle elu on muutunud
või kes on leidnud abi teie teenistuse kaudu.
Tooksin näite ühest kooli superintendendist,
kes tuli kord me gruppi ja ütles: "Olen kuulnud, et palvetate siin palju.
Mul on 22-aastane poeg, kes on teatud määral mässumeelne.
Eks me kõik ole seda selles eas - selles pole midagi uut.
Oleme vanematena püüdnud aidata tal elada kristlikku elu,
kuid nüüd ta on teinud midagi, mis pole kristlik."
Küsisin, mida ta siis tegi?
"Ta on suhtes mittekristlasest neiuga,
aga me ei taha, et ta abielluks mittekristlasega.
Püüame temaga rääkida, kuid ta ei kuula."
Ütlesin: "Sel juhul on parim asi palvetada ta eest
ja kutsuda ta me palvegruppi."
Me hakkasime palvetama
ja seda ajal, kus noored pidid 3 kuu pärast abielluma.
Isa ütles, et ta on peaaegu kaotanud oma usu,
kuna on palvetanud oma poja eest, kuid poeg ei võta teda kuulda.
Ütlesin, et meil on see palvegrupp, kus saame samuti paluda ta eest,
et Jumal võiks kuidagigi moodi sekkuda sellesse loosse.
"Jumal teeb seda! Peate lihtsalt uskuma."
Abielu oli üha lähenemas ja ta hakkas uuesti rääkima pojaga,
mispeale Jumal lihtsalt mingi hetk pööras selle poja südame
ja ta ütles oma pruudile:
"Mu vanemad soovitavad meil tulla esmalt Kristuse juurde."
Tüdruk võttis 6 nädalat enne pulmi Jeesuse oma ellu vastu
ja mõni aeg peale seda toimus nende kodus kristlik pulm.
Täna aga on see tüdruk üks tugevamaid usklikke üldse
ja tema ämm on talle mentoriks.
Ma usun tõesti, et palves peitub vägi,
mistõttu me ka peame paluma Jumalat.
Palve tähendab Jumalalt abi palumist asjade osas,
mida me ise ei suuda saavutada.
Ron, te mainisite ennist, et olete teeninud Pentagoni ohvitsere.
Milliseid inimesi te seal kohtasite ja kuidas neid aidata saite?
Juhid.
Esimene inimene, kes mulle pähe torgatas,
on üks kahe tärniga kapral.
Ma polnud teda varem kohanud, kuid ta helistas mulle üks päev
ja ütles: "Üks 400-kilone gorilla on tulnud just äsja mu ellu.
Kas me võiks kohtuda Pentagonis?"
Kohtusin temaga k 15.00 söögitoas, mis mahutab u 500 inimest.
Sel hetkel polnud seal peale meie muidugi kedagi.
Ta rääkis pisut ja ma küsisin,
on ta kunagi kohtunud Jeesusega isiklikult?
Ta ütles, et on käinud lapsena pühapäevakoolis.
Jagasin siis temaga evangeeliumi, tuginedes 4'le vaimulikule tõele.
Jõudes pildini, kus on 2 trooni,
mis esitavad küsimuse, kas sa ise või Kristus valitseb su elu,
ütles ta: "Kuigi olen käinud pühapäevakoolis,
pole ma siiski andnud Jeesusele täit kontrolli oma elu üle."
Nii et, tol päeval ta kutsus Jeesuse oma ellu.
See toimus mingi 15-20 aastat tagasi,
kuid ma olen olnud temaga mingil määral ühenduses.
Ta elab Lõuna-Karoliinas ja juhib seal üht jüngrite gruppi,
mis on minu jaoks väga põnev peale kõiki neid aastaid.
Kuid üldisemalt rääkides oli kogu Pentagoni rahvas juhi tüüpi.
Nad olid harjunud juhtima teatud hulka inimesi oma alluvuses.
Mõtlen ka ühe teise mehe peale, kelle nimi on Dave.
Ta oli kolonel ja sõjaväe advokaat, nii et, ta kontor oli tihti rahvast täis
kes kõik tahtsid teada, kuidas oma elu paremini elada
ja kuidas tunda Jumalat.
Täna õpetab ta ühes Dallase kristlikus ülikoolis.
Nii veetsin ma enamuse oma ajast meestega, kes olid võimekad juhid
ja see oli väga, väga põnev.
Te olete koolitanud paljusid juhte, aidates neil inimesena kasvada.
Tänapäeval on väga pop kasvada ja astuda välja oma mugavustsoonist.
Kui ma oleks keegi, kes tahaks inimesena kasvada;
kes tahaks saada tugevaks ja õppida midagi iseenda kohta,
siis kuidas ja millest peaksin alustama?
Esimene asi, mida teeksin, on see,
et ma intervjueeriksin ja kuulaksin seda inimest,
sest igaühel on oma huvitav lugu.
Sellist asja nagu igav inimene pole olemas.
Meil kõigil on oma huvitavad elulood.
Nii et, ma esitaks küsimusi, millest juba saate algul mainisin.
See annab mulle hea ülevaate, kus inimene omadega on
ja millises seisus on ta vaimulik areng.
Ma olen teinud inimestele 2-aastase kursuse,
mille on loonud Kristlike Ärimeeste Komitee (CBMC).
See materjal kätkeb endas küsimusi, põhiväärtusi ja õigeid arusaamasid.
Küsimus pole isegi selle materjali läbimises,
sest nende vaimse seisu tuvastamine on isegi olulisem,
kui selle materjal läbimine.
Madan, on teil mingeid praktilisi nõuandeid,
mida saaksin järgida, et kasvada inimesena?
Kohe kindlasti.
Augustinus, läbi aegade suur teoloog, on selle kohta öelnud:
"Tunne iseennast, et võiksid tunda Jumalat."
Seega, oluline on teada, kes ma olen?
See on kõige olulisem asi, mida avastada ja teada saada.
"Jumal, kes ma olen?"
See kõik toimub läbi Jumalaga suhtlemise,
mistõttu palvetamine on väga praktiline tegevus.
Sa ei pea selleks seminari minema, et õppida palvetama,
vaid sa võid alustada just seal, kus omadega oled.
Palve ei ole vaid monoloog, vaid suhtlemine ja dialoog.
Küsimus pole vaid palumises, aga ka Jumala kuulamises.
Kui hakkad kuulama Jumalat, näitab Ta sulle ka su vigu.
See on kui enda läbivaatus,
peale mida Jumal juhib sind Püha Vaimu kaudu oma Sõna juurde.
Piibli lugemine ja selle vastu võtmine aitab meil õppida tundma üksteist.
Need on väga praktilised asjad.
Peaksime tegema seda nii seespidiselt kui ka välispidiselt.
Jumala armastamine on seespidine tegu,
kuid oma ligimese armastamine on väline tegu.
Me palvetame Jumala poole seesmiselt,
kuid otsime Teda välispidiselt.
Kõik inimesed on loodud Jumala näo järele,
kuid paljud neist on läinud kaduma.
Seetõttu ka peame peegeldama Jumala armastust läbi oma tegude.
- Üks asi veel, Susanna.
- Iga inimene on erinev.
Ma olen abielus proua "Ideega".
Ma ise olen hästi aktiivne inimene,
nii et enamus ideid tulevad mu naiselt.
Nii olen ka aastate jooksul leidnud,
et iga inimene, kellega olen töötanud, on pisut erinev.
Osadest saavad väikegruppide juhid, teised on jälle tehnilised inimesed.
Kolmandad on head sportlased.
Seetõttu tuleb aidata inimesel leida see, milles ta on osav.
Sest kui suudad motiveerida inimest tegelema sellega, milles ta on osav,
oled juba võitnud pool lahingut.
Sageli tegeletakse inimeste nõrkustega,
kuid me peaks tegelema hoopis inimeste tugevustega.
"Sa oled loonud meid iseenda jaoks, oo Issand
ja me ei leia rahu enne, kui oleme leidnud rahu Sinus."
Me leiame rahu siis,
kui teeme seda, milleks Jumal meid on loonud
ja kui teeme seda hästi.
Iga inimene oskab midagi väga hästi.
Suur tänu nende julgustavate sõnade eest
ja suur tänu, et külastasite meid!
- Suur tänu kutsumast! Oli tõeline rõõm.
Õnnistusi teie tööle ja te peredele!
Suur tänu!
Tõlge: Anne-Ly Raukas