o
Tervetuloa ohjelmaan! Olen Maija Nyman, -
ja minulla on ilo keskustella tänään Vonette Brightin, -
Bill Brightin vaimon kanssa.
He ovat perustaneet Campus Crusade for Christin, -
joka on maailmanlaajuinen palvelutyö.
Vonette Bright kertoo nyt elämästään, -
matkastaan Jeesuksen kanssa ja palvelutyöstään, -
joka tavoittaa kaikenlaisia ihmisiä.
He ovat tavanneet niin presidenttejä kuin kadun ihmisiäkin.
He ovat perustaneet myös maailman- laajuisen kristillisen lähetystön.
Heidän palvelutyönsä on tavoittanut miljoonia ihmisiä.
Nyt on aika kuulla Vonetten oma kertomus matkastaan -
Jeesuksen ja Bill Brightin kanssa. Tervetuloa, Vonette Bright!
Kiitos, on hienoa olla täällä.
61 vuoden palvelutyöstä kertominen lyhyessä ajassa on vaikeaa.
Totta, mutta miten se kaikki alkoi? Opiskelit laulua...
Pääaineenani oli kotitalous, -
mutta olin kiinnostunut laulusta, ja opiskelin sitä hieman huvikseni, -
mutta en koskaan kehittänyt lauluääntäni.
Sivuaineeni oli kemia, koska jouduin opiskelemaan -
paljon luonnontieteitä kotitaloutta varten.
Opiskelin lähes kaikkea paitsi karjanhoitoa.
Miten tapasit Bill Brightin?
Kasvoimme samassa pikkukaupungissa Oklahomassa.
Olin katsellut ja ihaillut häntä.
Hänen sisarensa oli saman ikäinen kuin minä, -
ja meidän syntymäpäivämme olivat lähekkäin, -
ja me vietimme niitä yhdessä.
Kesällä ensimmäisen opintovuoteni jälkeen -
Bill kirjoitti minulle kirjeen, jossa oli kolme lausetta.
He olivat olleet Coconut Grovessa, -
jonne kokoontui tuolloin Hollywood-tähtiä.
Kuuluisat yhtyeet soittivat siellä.
Siellä Bill näki nuoren näyttelijättären Diana Lynnin.
Diana Lynn toi hänelle mieleen minut, -
ja siksi hän kirjoitti kirjeen toivottaen minulle hyvää kesää.
Olin innoissani kirjeestä.
Se oli hänen yrityksensä hienoa kirjepaperia.
Maltoin tuskin odottaa, että isäni tulisi kotiin lounaalle.
Tein hänelle lounasta tuona päivänä.
Kun hän tuli, näytin hänelle kirjeen.
Hän söi lounasta kiireisesti, mutta sanoi: -
"Kotikaupunkimme poika lähti pois, menestyi, -
ja nyt hän tulee hakemaan morsiantaan."
Ajattelin, että Bill ajattelee, että olisin innoissani kirjeestä, -
mutta minä en vastaa siihen.
Syksyllä vein kirjeen mukanani kouluun.
Huonetoverillani oli paljon poikaystäviä, -
ja hän puhui heistä koko ajan, -
mutta minulla ei ollut paljon poikaystäviä.
Eräänä iltana pöytälaatikoita siivotessani löysin Billin kirjeen.
Huonetoverini sanoi: "Sinun pitäisi kirjoittaa hänelle."
Päätin kirjoittaa hänelle, ja kirjoitin 10 sivua.
Kerroin mitä minulle kuuluu ja miten onnellinen olin.
Sain vastaukseksi lentopostina kirjeen, jossa hän kysyi, -
voiko hän soittaa minulle.
Puheluista piti sopia etukäteen, koska oli sota, -
ja aikataulut täytyi sovittaa yhteen.
Asuntolaan tuli puhelu Hollywoodista, -
ja se aiheutti ison hälyn: "Kenelle soitetaan Hollywoodista?"
Asuntolan emäntä ei suostunut lähtemään huoneesta.
Otin puhelun hänen asunnossaan.
Koulussa oli ollut juuri kykyjenetsintäkilpailu, -
ja he arvelivat, että tässä on nyt kehittymässä uusi tähti.
Hän pettyi kovasti kuullessaan, että se oli vain poikaystävä.
Hän oli lukevinaan lehteä, mutta kuunteli koko ajan.
Bill kysyi, voisimmeko kirjoitella.
Yllätyin vähän, mutta vastasin: "Totta kai."
Pian sain kirjeen, ja niitä alkoi tulla joka päivä, -
tai sitten tuli kukkia, sähkeitä tai suklaata.
Joka viikko tai joka toinen viikko sain jotain sellaista.
Tuohon aikaan oli hienoa saada sähke.
Tutustuitte toisiinne paremmin?
Kirjeenvaihdon välityksellä oppii tuntemaan toisen hyvin.
Bill oli hyvin älykäs ja hänen kirjeensä olivat mielenkiintoisia.
Se oli hauskaa. Perheemme olivat tunteneet toisensa, -
mutta minä en oikeastaan tuntenut Billiä.
Olin ihaillut häntä, koska hän menestyi hyvin opinnoissaan.
Katselin häntä, ja tiesin, mitä hän teki.
Romanssi ei tullut kuitenkaan mieleenkään.
Mutta romanssi tuli? - Kyllä, se tuli.
Kirjeenvaihto, tutustuminen ja puhelinkeskustelut olivat hauskoja.
Emme päässeet tapailemaan. Olin naisten koulussa.
Se on nykyään Texasin naisten yliopisto.
Olin otettu siitä, että Bill oli kiinnostunut minusta.
Hänen kirjeensä olivat älykkäitä ja hauskoja.
Sitten menitte kihloihin?
Hän tuli tapaamaan minua kampukselle.
Se oli ensimmäinen tapaamisemme sen jälkeen, -
kun olimme kirjoitelleet lähes joka päivä -
ja soitelleet lähes joka viikko.
Kun hän tuli, näin, että hän oli juuri sellainen, kuin muistin.
Minähän en ollut nähnyt häntä 4-5 vuoteen.
Olin varma, että olin rakastunut siihen mieheen.
En odottanut kosintaa.
Ensimmäisen tapaamisemme ensimmäisenä iltana -
olimme yhdessä illallisella, ja meillä oli erittäin hauskaa.
Meillä oli vain neljä päivää aikaa olla yhdessä.
Hän tuli hakemaan minua suuriin tanssiaisiin kampuksella.
Söimme illallista yhdessä ensimmäisenä iltana.
Hän ehdotti, että lähtisimme jonnekin, jossa voimme puhua.
Menimme asuntolaan. Jokaisella tytöllä oli seuralainen.
Nuoria oli joka paikassa.
Bill oli tottunut vanhempaan seuraan, -
ja hänestä opiskelijaelämä oli tylsää, toisin kuin minusta.
Bill ehdotti, että etsisimme jonkin muun paikan.
Ihmettelimme, minne voisimme mennä.
Ehdotin, että ajaisimme Lake Dallasiin.
En ollut koskaan käynyt siellä, -
mutta olin kuullut opiskelijoiden puhuvan siitä.
Löysimme sopivan ja turvallisen paikan, jossa puhua.
Pian Bill sanoi: "Vonette, uskon Jumalan sanoneen minulle, -
kun olin matkalla tänne, että sinusta tulee vaimoni.
En ole koskaan kosinut ketään, enkä ole ollut rakastunut, -
en ole löytänyt ketään, jonka kanssa haluaisin viettää loppuelämäni.
Uskon, että Jumala sanoi, että sinusta tulee vaimoni, -
ja minun pitäisi kertoa se sinulle."
Hän sanoi: "En ole ennen kysynyt tätä, -
mutta nyt kysyn: Tuletko vaimokseni?"
Se tuli yhtäkkiä, en odottanut sitä.
Sanoin: "En odottanut tätä, mutta en voi kuvitellakaan -
rakastavani koskaan ketään enempää.
Sanoin tytöille asuntolassa tänään ennen lähtöäni, -
että olet juuri sellainen kuin muistin, -
ja olen varmasti rakastunut. Mutta en odottanut kosintaa."
Hän sanoi: "Ymmärrän sen, mutta saanko suudella sinua?"
Ajattelin, ettei se ole sopivaa ensimmäisillä treffeillä.
Mutta meillä ei ollut paljon aikaa, ja suostuin.
Tuohon aikaan, kun menitte kihloihin, -
Jeesus ei ollut vielä mukana kuvioissa?
Bill oli maininnut haluavansa joskus maallikkopastoriksi, -
ehkä eläkkeelle jäätyään.
Hän menestyi hyvin liiketoimissaan, -
ja uskoi voivansa jäädä eläkkeelle 40-vuotiaana, -
mikä tuntui vanhalta iältä tuolloin.
Hän oli hyvin kunnianhimoinen, -
mutta hän halusi tehdä jotain Jumalalle.
Alkoiko Bill puhua sinulle Jeesuksesta?
Millaisia keskusteluja teillä oli?
Hän ei kysellyt minulta aluksi mitään.
Olin ollut aktiivinen seurakunnassani.
Olin nuorisoryhmämme vetäjä.
Hän ei kysellyt mitään, mutta oli selvää, että olin kristitty.
Mutta myöhemmin, kun hän kosi ja päätimme seurustella, -
päätimme, että voisin tehdä opintoni loppuun yksityisopetuksessa, -
koska opintoni olivat kesken. Opiskelin toista vuotta.
Ajattelimme, etten oikeastaan tarvitse tutkintoa.
Bill meni tapaamaan vanhempiani, mutta he olivat toista mieltä.
He halusivat minun suorittavan opintoni loppuun.
He sanoivat, etten ollut ennen seurustellut vakavasti, -
ja minun pitäisi kypsyä. Olin 19 ja Bill 24.
Bill perusti yrityksensä 23-vuotiaana, ja se menestyi heti.
Vanhempani sanoivat haluavansa saattaa työnsä loppuun, -
ja minun täytyy kypsyä ja saada aikaa kehittää ihmissuhteita.
Suostuimme siihen.
Halusin opiskella loppuun ja olin kiitollinen siitä.
Jonkin ajan kuluttua Billillä oli hieno kokemus Henrietta Meyersin -
ja Louis Evans Juniorin, seurakuntamme pastorin pojan, -
ja Dick Halverstonin kanssa, josta tuli USA:n senaatin pastori.
Kun he neljä olivat rukoilemassa yhdessä, -
Jumala kosketti heitä ainutlaatuisella tavalla.
He kaikki ymmärsivät, että Jumala oli antanut heille suuren tehtävän -
saavuttaa maailman opiskelijat.
He ajattelivat, että pitäisi järjestää opiskelijakonferenssi, -
johon tulisi tuhat ihmistä eri puolilta Yhdysvaltoja.
Bill halusi minun tulevan sinne, -
mutta vanhemmillani oli muita suunnitelmia.
He veivät minut Kaliforniaan Billin kosinnan jälkeisenä kesänä -
nähdäkseen, mitä oli meneillään ja että kaikki oli hyvin.
Äitini ja Bill pitivät toisistaan, ja perheemme pitivät toisistaan.
Mutta sen syvän kokemuksensa jälkeen Bill alkoi puhua minulle -
konferenssista, jossa opiskelijoita rohkaistiin -
kertomaan uskostaan muille ihmisille kampuksella.
Se oli kokemus Pyhän Hengen kanssa.
Pyhästä Hengestä ei tuolloin juurikaan puhuttu.
Bill oli puhunut seurakunnissa, mutta tuloksia ei ollut tullut.
He eivät olleet uskaltaneet edes pyytää tuloksia.
Kun presbyteerikirkko, jossa hän oli puhunut aiemmin, -
kutsui hänet jälleen puhumaan, hän kertoi kokemuksestaan, -
siitä, että Pyhä Henki voi vaikuttaa elämässämme.
En tarkoita tunne-elämyksiä tai kielillä puhumista, -
vaan syvää Jumalan kanssa kulkemista -
ja riippuvuutta Jeesuksesta sydämessämme.
Bill alkoi kirjoittaa minulle tästä, ja minusta se oli outoa.
Ajattelin, että Bill on joutunut fanaatikkojen vaikutuksen alaiseksi.
Aloin vastustaa sitä.
Bill oli antanut minulle kihlasormuksen joulukuussa, -
mutta touko-kesäkuussa olimme vielä kaukana toisistamme -
uskonasioissa.
Olimme puhuneet, että pyrkisimme aina suhteessamme ykseyteen.
Teillä oli siis konflikti jo silloin?
Tiesimme, että asiassa täytyi päästä yhteisymmärrykseen.
Minun piti tulla toiseen opiskelijakonferenssiin elokuussa.
Vanhempani sanoivat, että ellemme tiedä, mitä tekisimme, -
minun pitäisi mennä töihin.
Hain työtä ja sain kaksi tarjousta, Coloradosta ja Arkansasista.
En tiennyt, miten tässä kävisi.
Miten selvitit ongelman?
Menin konferenssiin vastoin vanhempieni tahtoa.
He antoivat luvan mennä, mutta he olivat hyvin pettyneitä.
Kouluni tarvitsi kotitalousopettajaa, -
ja olisin voinut opettaa 3 viikkoa, kunnes he löytävät uuden opettajan.
Vanhempani olivat varmoja, että ottaisin sen työn vastaan.
Mutta sanoin, että minun täytyy mennä Kaliforniaan.
Onneksi ystäväni vanhemmat puhuivat vanhempieni kanssa -
ja kehottivat päästämään minut.
Kun olin hakemassa todistustani, sain sähkeen Billiltä: -
"Onnittelut valmistumisesi johdosta!"
Istuin takaisin paikalleni, ja ajattelin, -
että jos vanhempani antavat minun mennä, menen, -
mutta jos he eivät anna, teen mitä he sanovat.
En kuullut mitään koko päättötilaisuuden aikana.
Sinun ja Billin täytyi päättää, mitä tekisitte.
Bill tahtoi sinun seuraavan häntä.
Miten sinä löysit Pyhän Hengen samalla tavalla?
Miten te pääsitte yhteisymmärrykseen?
Kun päättötilaisuus oli ohi, sanoin isälleni: -
"Isä, minun täytyy päästä Kaliforniaan."
Hän vastasi kyyneleet silmissään: -
"Joskus vain tiedät, mitä sinun pitää tehdä."
Hän antoi minulle tukun rahaa matkakustannusten kattamiseksi.
Lähdin vanhempieni itkiessä, mutta minä olin iloinen, -
koska tiesin, mitä Jumala halusi minun tekevän.
Ajattelin kuitenkin, että jos Bill ei luovu fanaattisuudestaan, -
annan sormuksen takaisin ja menen töihin.
Mutta konferenssissa tapasin ihania ihmisiä.
He puhuivat Jeesuksesta koko ajan. En voinut uskoa sitä todeksi.
Kolmen päivän kuluttua sanoin Billille: -
"Rakastan sinua niin paljon, etten halua sotkea elämääsi.
En usko, että voin koskaan uskoa kaikkeen tuohon, -
mistä täällä puhutaan.
Tämä on kaikki niin uutta, etten pysty käsittämään tätä."
Bill ehdotti, että menisimme juttelemaan -
Henrietta Meyersin kanssa.
En tiennyt, että olin Henriettan rukouslistalla.
Bill jätti meidät kahdestaan.
Henrietta oli ollut kemian opettaja vuosia ennen kristillistä työtään.
Hän puhui minulle Raamatusta. Hän sanoi: -
"Olet tottunut kemiallisiin kaavoihin ja resepteihin.
Tiedätkö, että Jumalalla on resepti?"
Hän kertoi, että kaikki ovat tehneet syntiä -
ja ovat Jumalan kirkkautta vailla, kuten Roomalaiskirje 3:23 sanoo.
Synnin palkka on kuolema, mutta ikuinen elämä on Jumalan lahja.
Jeesus tuli maailmaan pelastamaan syntiset.
Kun hän puhui synnistä, halusin sanoa, -
että puhu vain omasta puolestasi, minä olen ollut hyvä tyttö.
Hän selitti, että kaikki ovat syntisiä ja vajavaisia.
Ymmärsin, että se oli totta.
Hän kertoi: "Jeesus sanoi olevansa tie, totuus ja elämä, -
eikä kukaan tule Isän tykö muutoin kuin Hänen kauttaan."
Hän sanoi, että jos otamme Jeesuksen vastaan, -
kuten Joh. 1:12 sanoo... en osaakaan nyt siteerata sitä...
"Hän antoi voiman tulla Jumalan lapsiksi, -
niille, jotka uskovat hänen nimeensä."
Piti siis ottaa Hänet vastaan ja uskoa Häneen.
Hän alkoi kertoa, kuka Jeesus on.
Hänen täytyi olla mitä Hän sanoi olevansa, -
tai Hän olisi ollut huijari, -
mutta miten sellainen olisi voinut olla huijari?
Hän kysyi, olenko ottanut vastaan Kristuksen.
Vastasin, että menen eteen joka kerta kun kutsutaan, -
mutta se toimii vain muutaman päivän.
Hän haastoi minua kokeilemaan Kristuksen vastaanottamista -
vielä yhden kerran.
Pyytäisin Häntä tulemaan elämääni ja testaamaan Häntä.
Jos se ei toimi, en menetä mitään. Jos se toimii, saan kaiken.
Sanoin, että hyvä on, yritän vielä kerran.
Keskustelimme pari tuntia.
Polvistuin ja rukoilin tosissani. Halusin todella Jeesusta.
Pidin niistä ihmisistä ja halusin olla heidän kaltaisensa.
Heillä oli jotain, mitä minulla ei ollut.
Halusin elää kuten he.
Halusin olla Billin kanssa samalla aaltopituudella.
Ajattelin, että jos tämä toimii, kokeilen sitä.
Noin kolmen päivän kuluttua Henrietta sanoi, -
että Jeesuksen vastaanottaminen on jatkuva kokemus.
Hän tulee elämääsi, ja Hän on siellä nyt, -
ja nyt, ja nyt, ja nyt.
Yhtäkkiä tajusin. Hän on läsnä ja Hän on todellinen, -
eikä Hän jätä minua.
Minusta tuli heidän kaltaisensa. Ihmettelin, mitä minulle tapahtui.
Bill oli innoissaan. Se oli vastaus hänen rukouksiinsa.
Rakastin häntä kovasti.
Tajusin, että hänet on kutsuttu palvelutyöhön.
Se on erilaista elämää, mutta mihin Jumala Billin kutsuukin, -
olen siinä mukana ja sitoudun tähän mieheen.
Rakastin häntä, ja halusin taipua hänen tahtoonsa.
Kiitos, Vonette, tästä ensim- mäisestä keskustelumme osasta.
Oli mielenkiintoista kuulla kertomuksen alku.
Pääsimme vaiheeseen, jossa Jeesus kosketti sinua, -
ja Pyhä Henki alkoi johdattaa teitä molempia, -
ja keskustelemme ensi kerralla palvelutyöstänne.
Toivon, että olette mukana seuraavassa jaksossa, -
jossa Vonette kertoo palvelu- työstään Bill Brightin kanssa, -
miten he tutustuivat evankelistaamme Kalevi Lehtiseen, -
ja miten toiminta alkoi myös Suomessa.
On tapahtunut mielenkiintoisia asioita, ja tapahtuu yhä.
Pysykää mukana!
Suomennos: Hannele Tainio