o
- Tervetuloa ohjelmaamme - Kiitos, olen mielelläni mukana.
Ruokkikaa nälkäiset on maailmanlaajuinen järjestö.
Mutta kuinka kaikki alkoi?
Isäni Lester Sumrall toimi lähes koko ikänsä lähetyssaarnaajana.
Se alkoi 17-vuotiaana. Hän oli hyvin kapinallinen nuori mies.
Hän eli aina lämpimällä Yhdysvaltojen etelärannikolla.
Hän juoksi, pelaili ja teki ilkeyksiä.
Hän ei pitänyt Jumalasta, kirkosta eikä saarnaajista.
Hän juoksi kunnes Jumala pysäytti hänet tuberkuloosilla.
Hän oli 17-vuotias ja kuolemaisillaan.
Sairaus laihdutti hänet alle 45-kiloiseksi.
Hän makasi kuolinvuoteellaan. Perhe oli hän ympärillään.
Lääkäri saapui. Isäni piti silmiään kiinni, mutta korviaan auki.
Lääkäri sanoi hänen vanhemmilleen: "Poikanne kuolee tänään."
Tulkaa luokseni aamulla niin saatte kuolintodistuksen hautausta varten.
17-vuotias ei halua kuulla kuolevansa.
Hänellä oli elämä edessään.
Unessa hän näki näyn, jossa oli hänelle sopiva arkku.
Hänen toisella puolellaan oli valtava raamattu.
Herra sanoi hänelle: "Valitset tänä iltana jomman kumman. Joko arkun -
tai raamatun ja alat saarnata. Päätös on sinun."
Hän mietti tuota näkyä koko illan.
Lopulta hän päätti, että saarnaaminen voittaa kuoleman.
Herra paransi hänet ihmeellisesti tuona iltana.
Seuraavalla viikolla hän aloitti saarnaamisen.
Hän kulki koululta koululle ja eteni suurempiin kirkkoihin.
Hän perusti useita kirkkoja kunnes törmäsi Howard Carteriin.
Howard oli koulutettu mies, hänen isänsä oli hyvätuloinen keksijä.
Mutta Howard päätti palvella Herraa.
Hän perusti Hampsteadin raamattukoulun Lontooseen.
Sumrall tapasi Howard Carterin 20-vuotiaana Yhdysvalloissa.
He sattuivat tapaamaan ulkona erään Carterin tilaisuuden jälkeen.
Isäni alkoi sanoa asioita, jotka täyttivät erään profetian, -
jonka Carter oli saanut vuotta aiemmin.
Isäni sanoi: "Matkaan seitsemälle merelle ja korkeimmille vuorille -
kanssasi ja autan sinua matkoillasi.
Hän ihmetteli, miksi hän sanoi tällaista tuntemattomalle.
Mutta tämä täytti Howardin saaman profetian.
Herra olisi antava Howardille miespuolisen matkakumppanin.
Howard ei ollut naimisissa.
Howard toimisi hänen mentorinaan ja hän auttaisi iäkästä Howardia.
Tämä oli isäni lähetysmatkojen alku kauan ennen 2. maailmansotaa.
Hän meni länsirannikolle, Uuteen Seelantiin, Australiaan, -
Indonesiaan, Indokiinaan, kuten sitä tuolloin kutsuttiin.
Hän jatkoi Kiinaan, Mantsuriaan, Venäjälle, -
Ukrainaan, Norjaan, Suomeen ja muualle Eurooppaan.
Tämän jälkeen hän matkusti Englantiin.
Tämän jälkeen alkoi toinen maailmansota.
Se oli hänen palvelutehtävänsä alku.
Hän on matkustanut siitä lähtien.
Herra puhui hänelle 70-vuotiaana kun olimme Israelissa.
Olin samassa hotellissa parin huoneen päässä.
Herra herätti hänet keskellä yötä.
Herra sanoi hänelle, että maailma menee huonompaan suuntaan.
Täytän Matt: 24:n
"kansa nousee kansaa vastaan ja valtakunta valtakuntaa vastaan..."
Nälänhätää tulee monin paikoin. Mitä aiot tehdä asialle?
Isäni sanoi: "Muut tekevät jo sitä, se ei ole tehtäväni."
Herra sanoi: "Kyllä se on tehtäväsi."
Se on käskyni jokaiselle opetuslapselle.
Ei vain YK:lle, pelastusarmeijalle tai jollekin muulle järjestölle.
Se tehtävä kuuluu jokaiselle uskovalle.
Hän pyysi Herraa näyttämään sen raamatusta.
Herra ohjasi hänet kohtaan, jossa Jeesus oli opetuslasten kanssa.
Paikalla oli 5000 miestä ja heidän lisäkseen naiset ja lapset.
Aurinko alkoi laskea ja ihmisillä oli nälkä.
Opetuslapset kysyivät Jeesukselta, mitä tulisi tehdä.
Ihmiset tarvitsevat ruokaa, mitä teemme?
Jeesus sanoi heille: "Antakaa te heille syötävää"
Ei opetuslapsilla ollut ruokaa 5000 miehelle ja naisille ja lapsille.
Yksi heistä ehdotti, että ihmiset lähtisivät ostamaan ruokaa kylistä.
Galilean seudulla ei ollut kuin muutama kalastajakylä.
Heillä ei ollut ylimääräistä ruokaa 20000 ihmiselle.
Jeesus pyysi opetuslapsia etsimään ruokaa.
He löysivät pojan, jolla oli viisas äiti.
Pojalla 5 leipää ja 2 kalaa.
Jeesus otti ruoan, rukoili, siunasi ja mursi leipää.
Sitten Jeesus antoi ruoan opetuslapsille jaettavaksi.
He jakoivat miehet 50 ryhmiin.
Opetuslapset jakoivat ruokaa.
He ruokkivat miehet, naiset ja lapset.
Ruokaa jäi vielä 12 valtavaa koria ylikin.
Jeesus sanoi: "Opetuslapseni pystyvät tänäkin päivänä samaan."
Isäni sanoi ottavansa tehtävän vastaan, vaikka oli jo vanha.
Teemme yhä samaa työtä.
Toimimme raamattukoulujen, kirkkojen ja -
lähetysjärjestyjen kautta.
Emme halua keksiä pyörää uudelleen.
Hankimme ruoan, kuljetuksen ja jonkun joka hoitaa jakelun.
Heillä on suunnitelma, varasto ja kuljetus.
He tuntevat tarpeessa olevat.
Ei kieli- tai kulttuurimuureja.
Tuomme ruoan heille ja he jakavat sen ihmisille.
He voivat samalla levittää evankeliumia.
Mistä ruoka tulee? Kristuksen kansainvälisestä ruumiista.
Miksi annatte ruokaa meille? Jumala asetti sydämiimme halun auttaa.
Jumalan rakkaus on sydämissämme. Hänen ruumiinsa jäseninä -
jaamme ruokaa. Näin kaikki alkoi ja samaa työtä teemme tänäänkin.
Joka vuosi menemme 15-25 maahan.
Kaiken kaikkiaan olemme käyneet 60-65 maassa.
6 vuodessa olemme jakaneet ruokaa 65 miljoonalla dollarilla.
Kun aloitatte työskentelyn uudessa kohteessa, uudessa maassa, -
kuinka toimitte? Kuinka löydätte seurakunnat ja muun tarpeellisen?
Isäni sanoi: "Vaikeinta ei ole ollut -
ihmisten uskoontulo, parantuminen, eikä demonien käskeminen.
Ne ovat helppoja. Vaikeinta on ruoan jakaminen.
Täytyy työskennelle ihmisten, seurakuntien, hallitusten, -
sotilasjärjestöjen ja joskus myös tullin kanssa. Eikä se ole helppoa.
Se on vaikeaa. Meidän täytyy löytää ihmisiä paikan päältä.
Paikalla täytyy olla katastrofi. Se voi olla sota, -
hurrikaani, tulva, kuivuus tai luonnonkatastrofi.
Lisäksi paikalla ovat apua tarvitsevat, kuten orpolapset.
Etsimme heidät internetin tai puhelimen avulla.
Etsimme jonkun, jolla on samanlainen mielenlaatu.
Sellaisen, jolla on sydäntä tehdä työtä.
Kaikki eivät halua tehdä samanlaista työtä.
Täytyy löytää joku, jolla on sydäntä omiaan kohtaan.
Hänellä on suunnitelma, ihmiset, rekka...
Rekka on hyvä, koska ruokaa on paljon.
Tarvitaan suunnitelma, kuinka ruoka jaetaan.
Voidaanko ruokaa jakaa vapaasti?
Millaista evankeliumin työtä tehdään kun ruoka saapuu?
Kun kaikki tämä selviää, järjestämme ruoan paikalle.
Se ei ole helppoa, se vaatii paljon työtä.
Paljon kovaa työtä ja tutkimusta, paljon neuvottelua.
Mutta kun saamme ruoan perille, ihmiset tulevat siunatuiksi.
Kiitos Herralle siitä, mitä olemme voineet saada aikaan.
Ja kiitos siitä, mitä voimme tulla saamaan aikaan.
Kuinka varmistatte, että ruoka menee oikeille henkilöille, -
eikä esimerkiksi rikollisille?
Ihmiset paikan päällä tekevät parhaansa.
Lisäksi saamme kirjoitettuja ja kuvallisia raportteja.
Niistä tiedämme, mihin kylään ruokaa saatiin.
Tiedämme, että ruoka menee oikeille ihmisille, koska -
annamme sen raamattukouluille, kirkoille ja lähetysjärjestöille.
Ruoka jaetaan ja se käytetään.
Suurimpia haasteita on pitää ruoka poissa mustasta pörssistä.
Jotkut haluavat hyötyä hädänalaisista ihmisistä.
Se on jatkuvaa taistelua jokaisessa maassa.
Paha ihminen, joka ei ole uskova, ei ymmärrä auttamisen halua.
He näkevät tilaisuuden käyttää ihmisiä hyväkseen.
Me näemme mahdollisuuden muuttaa ihmisten elämää.
Uskovalla on täysin erilainen ajattelutapa.
Uskovan tulisi auttaa.
Maallinen ihminen sanoisi: "Mikä tilaisuus tienata rahaa!"
Se on jumalatonta, epäpyhää ja epävahurskasta.
Yritämme löytää heidät, joilla on oikeanlainen mielenlaatu.
Pyrimme varmistamaan, että ihmiset saavat ruoan.
Ruoka käytetään Jumalan kunniaksi.
Järjestönne on kristillinen.
Kuinka yhdistätte ihmisten auttamisen ja evankeliumin?
Emme voi jättää ruokkimatta heitä, jotka eivät ole kristittyjä.
Annamme ruokaa kaikille.
Olen sanonut näin jo kauan: -
Ruoka on pieni avain, joka avaa suuria ovia.
Monet vastustavat evankeliumia, mutta heillä on tarve.
Tämän tarpeen takia ovet avautuvat yliluonnollisesti.
Sen jälkeen voit auttaa ja siunata ihmisiä.
Tämä ovi avautuu pienellä avaimella, jota kutsutaan ruoaksi.
Ruoka avaa oven, astumme sisään ja siunaamme kansaa.
Otetaan Kambodža esimerkiksi.
Mahtava paikka.
Yhdellä pastoreista, oli seurakunta Kaliforniassa.
Hän työskenteli myös Kambodžalaisen seurakunnan parissa.
Hän oli paennut khmereiltä.
Khmerit tappoivat hänen perheensä ja sukunsa.
Vietnamin armeija pelasti jäljelle jääneet.
Hän pääsi sitä kautta työhön sairaalaan ja Yhdysvaltoihin.
Hän on sittemmin palannut siunaamaan kansaansa.
Hän kutsui meidät. Ehdotin suurta mainoskampanjaa pääkaupunkiin.
"Se olisi pahin virhe", hän sanoi.
Meidän tuli viedä ruokaa 20 kylään maaseudulle.
Länteen ja pohjoiseen, missä evankeliumia ei oltu julistettu.
Veimme ruoan sinne, missä sitä tarvittiin.
Avain, joka antoi meille mahdollisuuden jakaa ruokaa, -
oli ruoka, jota annoimme Kambodžan kuninkaalle.
Mihin kuningas tarvitsi ruokaa? Hän oli vain keulakuva, -
kuninkaalla ei ollut enää valtaa.
Hän halusi kuitenkin tehdä pieniä eleitä.
Annoimme hänelle vähän ruokaa ja hän avasi meille ovet.
Valtio jopa kuljetti ruokaamme autoillaan ja polttoaineellaan.
Annoin siis riisistämme noin kolme tai viisi prosenttia kuninkaalle.
Meidät kutsuttiin palatsiin, mikä oli mielenkiintoista.
Meitä ohjeistettiin olemaan puhumatta useista asioista.
Hyväksyimme sen ja saavuimme kuninkaan luokse.
Lopulta kuningas otti puheeksi jokaisen kielletyn aiheen.
Kuningas toivotti meidät tervetulleiksi siunaamaan kansaa.
Kuningas vei meidät kiertoajelulle ja näytti meille kaivoja, -
kouluja ja ruokaohjelmia, joita hän oli laittanut alulle.
Olin juuri lukenut, että hän kävi Kiinassa syöpähoidossa.
Hänellä oli syöpä.
Ajattelin, että jos en käytä tätä tilaisuutta, se menee hukkaan.
Ennen lähtöäni kysyin kuninkaalta, voisinko rukoilla hänen puolestaan.
Hän suostui ja kumartui näin.
Koko seurue teki samoin. Hänellä oli Pohjois-Korealaisia vartijoita.
Vartijat olivat isoja ja lisäksi kaikki virkamiehet kumartuivat.
He kaikki rukoilivat.
Mikä tilaisuus.
Rukoilin maan, ihmisten, kuninkaan ja hänen terveytensä puolesta.
Pyysin voimaa ja rauhaa. Kuinka sain tämän tilaisuuden?
Valkoisten kasvojeni tai länsimaisuuden ansiosta? Ei.
Koska olin liikemies? Ei todellakaan.
Ruoka avasi oven.
Pieni määrä ruokaa avasi tuon oven.
Se avasi kuninkaan sydämen. Saimme rukoilla ja tehdä työtämme.
Saimme näyttää, että olemme uskovia ja haluamme vain auttaa.
Kun näytämme Jumalan rakkautta ja sen, ettei meillä ole agendaa.
Emme halua valloittaa maata tai muuttaa sitä.
Haluamme vain näyttää, että Jumala elää, -
Jeesus on hänen poikansa ja olemme hänen lapsiaan -
ja haluamme auttaa. Mitä haluamme vastineeksi?
Emme mitään. Haluamme vain näyttää, kuinka hyvä Jumala on.
Siksi tulemme, tuomme ruokaa ja toimimme kunnes on aika lähteä.
Ette ota maksua, joten mistä saatte kaiken tarvittavan rahan ja ruoan?
Siihen ei tarvita rahaa. Tarvitaan vain ystäviä.
Olemme yhteydessä yrityksiin, jotka lahjoittavat ruoan.
Se on Jumalan ihme. Meillä on yksi pienimmistä ruokabudjeteista.
Viime vuonna emme käyttäneet senttiäkään ruokaan.
Jokainen ruoan murunen lahjoitettiin yritysten toimesta.
Tarvitsemme rahaa kuljetukseen. Se on kallista tänä päivänä.
Meidän täytyy kuljettaa ruoka laivoilla maahan.
Joskus joudumme auttamaan kuljetuksissa myös maan sisällä.
Emme ole joutuneet keräämään rahaa ruokaa varten.
Kuljetus on todellinen haaste.
Taloustilanne vaikeuttaa toimiamme.
Ruoka on arvokasta, minkä vuoksi joudumme suojelemaan kuljetusta.
Polttoaine on kallista.
Joudumme keräämään rahaa näihin tarkoituksiin.
Mitä hyötyä meille olisi saada ruokaa, jos emme voisi jakaa sitä?
Tarvitsemme rahaa saadaksemme ruoan pisteestä A pisteeseen B.
Kannustatte ihmisiä luopumaan yhdestä ateriasta päivässä.
Luin viime viikolla sitaatin. Siinä sanottiin: -
"On hämmästyttävää, kuinka vähän vauras maailma on saanut aikaan"
Se on todella sääli. Se on lähes rikollista.
Talouskriisissäkin meillä on asiat paremmin kuin useimmilla.
Suurin osa ihmisistä ei ole saanut vielä päivän ensimmäistä ateriaa.
He saavat seuraavinakin päivinä riittämättömän aterian.
Kiitos Herran, voimme sanoa kaikille, että voitte antaa vähän.
Pieni poika antoi Jeesukselle vain vähän ruokaa.
Kun hän antoi vähän, Jeesus moninkertaisti sen.
Voimme antaa yhden aterian tai 1, 2, tai 3 euroa.
Yksi henkilö ei anna kaikkea vaan monet antavat jotain.
Kun kaikki antavat vähän, Kristuksen ruumis toimii.
Jotkin järjestöt toimivat yhden lahjoittajan avulla.
Jos tämä henkilö kuolee tai muuttaa mielensä, apu loppuu.
Kun monet lahjoittavat, Jumalan työ etenee, mutta samalla -
ihmiset saavat kokea auttaneensa nälkäisten ruokkimisessa.
Pienetkin lahjoitukset kasvavat yhdessä suuriksi.
Tätä kautta Kristuksen ruumis voi koskettaa ja siunata ihmisiä.
Mitä tahtoisit meidän suomalaisten rukoilevan järjestönne puolesta?
Jeesus opetti tämän rukouksen opetuslapsilleen: -
"Anna meille meidän jokapäiväinen leipämme"
"Tulkoon sinun valtakuntasi. Tapahtukoon sinun tahtosi."
Täällä maan päällä, missä on vaikeaa, rumaa ja pahuutta.
"...myös maan päällä niin kuin taivaassa"
Millaista sitten on taivaassa? Rakkautta, iloa ja rauhaa.
Rukoilemme avoimia ovia ja lahjoituksia ruoan kuljettamiseen.
Rukoilemme varjelusta ja avoimia sydämiä.
On ihmeellistä nähdä muutos ihmisten silmissä. Viha, huolet -
ja kysymykset apumme syistä näkyvät heistä.
Jumalan rakkautta nähtyään, heidän kasvonsa muuttuvat.
Heidän kasvonsa ja sydämensä avautuvat ja ovat vastaanottavia.
He saavat ainakin evankeliumin siemenen: -
"Jumala ei ole hylännyt minua, te olette täällä hänen puolestaan."
Sanomme, että Jumalalla on poika, joka antoi henkensä puolestanne.
Hän haluaa muuttaa elämänne lopullisesti.
Tätä rukoilemme.
Kiitos vierailustanne, oli kunnia saada teidät vieraaksemme.
Kiitos, oli ilo olla vieraananne.
Suomennos: Johannes Anttila