o
Tervetuloa taas studioomme, Suomeen. -On ilo olla täällä.
Elämäsi on ollut rikasta, mutta suruakin on ollut.
Viimeeksi kerroit jo vaimostasi Christinestä.
Hän kuoli IRA:n pommiräjähdyksessä.
Kokosit itsesi ja matkustelit laajasti kantrilaulajana,-
ollen melkoisen suosittu.
Elämä näytti sujuvan ainakin taloudellisesti.
Sitten pikkutyttö pysäytti sinut kuollut vauva sylissään -
filippiiniläisen pikkukaupungin kadulla.
Kohtaaminen sai sinut luopumaan laulu-urastasi.
Luovutit itsesi täysin Jumalalle auttaaksesi lapsia.
Nyt sinulla on kaksi lastenkotia Mindanaon saarella Filippiineillä.
Alue on köyhää ja levotonta.
Etenkin turisteille se on vaarallinen, kuten kerroit aiemmin.
Katsojat voivat muistaa kahden suomalaisen olleen ryhmässä,-
joka kidnapattiin Jolon saarella Mindanaon eteläpuolella.
Ymmärtääkseni siitä vastuussa ollut separatistiryhmä -
on aktiivinen myös Mindanaolla, missä itse asut.
Mitä nämä ryhmät ovat ja mitä he haluavat?
Ovatko he rikollisia, haluten rikastua -
vai ovatko tavoitteet poliittisia tai uskonnollisia?
Molempia.
He havittelevat rikkautta ja ovat uskonnollisia fanaatikkoja.
Ryhmän nimi on "Abu Sajaf".
Heitä koulutetaan enimmäkseen Indonesiassa.
He ovat asettuneet Filippiinien eteläosiin.
He ovat vain...
Koulutettuina he taistelivat ensim- mäisten joukossa Afganistanissa.
Amerikkalaiset antoivat aseita ja koulutusta.
He sotivat venäläisiä vastaan.
Kaikki juontaa juurensa sieltä.
Kuten nyt...
He kidnappaavat ihmisiä. Viime vuonna he kidnappasivat -
Punaisen Ristin työntekijöitä, jotka auttoivat pakolaisleireillä.
Avustustyöntekijöitä kidnapattiin. -Sellaisella on kielteinen vaikutus.
Mikä osa Mindanaosta on muslimialuetta?
Miten tavallinen kansa ja ei-muslimit suhtautuvat tällaiseen?
Noin 20% mindanaolaisista on muslimeja. -Okei.
Suurin osa näistä muslimeista on mukavia ihmisiä.
Pikkuisessa kotikaupungissani on upouusi moskeija.
Kun imaami näkee minut, hän sanoo:-
"Hei Terry, kaikki hyvin? -Joo, ihan hyvin."
Mukava kaveri, ei mitään ongelmaa.
Kyse on jihadisteista. -Eli siis separatisteista. -Kyllä.
He olivat bin Ladenin tyyppejä, samaa porukkaa.
He ovat uhanneet minua.
He ovat kehottaneet suureen varovaisuuteen,-
koska nimeni on heidän tappolistallaan.
Kuulin tapauksesta, kun viime kesänä sait kirjeen -
tuntemattomalta heimopäälliköltä.
Hän uhkasi seuraamuksilla, jos et maksaisi isoja lunnaita. -Totta.
Mitä oikein tapahtui? -Sain kirjeen,-
jossa vaadittiin 200 000 pesoa 24 tunnissa tai olisin kuollut.
Mutta tällaisia he ovat.
He antavat numeron, mihin ilmoittaa rahojen luovutuspaikka. -Okei.
Allekirjoituksena oli "Komentaja Jack".
Se vaikutti lähes kiristyspeliltä. -Aivan.
Puhuin ystävälleni ja hän puhui edelleen,-
kunnes lopulta eräs puhui oikealle komentajalle vuoristossa.
Hän sai kirjeen kopion ja sanoi: "Emme me sinua vahingoita. -
Olemme tunteneet sinut jo vuosia. Et sinä riistä täällä ketään,-
vaan autat lapsia ja koulutat heitä. Tiedämme kaiken sinusta. -
Emme tekisi tällaista sinulle."
Se oli siis pluffia. -Hän sanoi: "Me hoidamme asian."
Minulla oli numero, ja asianajajani soitti "Komentaja Jackille".
Hän sanoi: "Okei, todelliset...
kommunistiterroristit haluavat puhua kanssasi. -
Sinuna olisin hyvin varovainen. -
Älkää tehkö mitään Herra Lock- hartille." -Pääsit heistä eroon.
Terroristeihin tehoaa "terrorismi". Terrorisoimme terroristit.
Yksinkertaista. -Jotkut näistä ryhmistä ovat kommunistisia.
Onko heidän kanssaan ollut vaikeuksia. Mainitsit, että... -Ei.
...he tietävät kuka olet. -Heidän kanssaan ei ole ongelmia.
He taistelevat hallituksen korruptiota vastaan. -Aivan.
He haluavat maansa ja oikeutensa, jotka hallitus ovat riistäneet.
He ovat taistelleet jo vuosia. -Aivan.
Marcosin olessa vallassa hän käytti hyväkseen heitä -
saadakseen miljoonia dollareita amerikkalaisilta.
"Taistelen kommunisteja vastaan Mindanaossa. Auttakaa minua."
Amerikka syyti rahaa.
Olen tavannut heidät, tunnen heidät.
Joskus he tulevat luokseni kahville tai oluelle.
Olen heille mukava. Heillä on pitkä tukka ja bandana-huivi,-
paljon aseita, näyttäen Rambolta.
Tarjoan heille kahvia, lääkkeitä.
En halua varsinaisesti auttaa heitä, mutta myönnytykset auttavat.
Olet oppinut hoitamaan uhkatilanteet. -Kyllä, koska -
joudun selviytymään paikkakuntani MBA-terroristeista.
Jouduin heidän kanssaan tekemisiin heti muutettuani sinne.
Kohtaan heitä vuoristossa.
Vasta tultuani alueelle, kuulin pitkäkestoista itkua -
ja ihmettelin, mitä lapselle oli tapahtunut. Hän oli kaatunut.
Lapsi oli juostessaan kaatunut, polvet ja ranteet olivat verillä.
Vein hänet sisään ja hoidin häntä.
Laastaroin ja pyysin kertomaan äidille, että antaisin lisää apua.
He eivät tulleet.
Nelisen yötä myöhemmin portillani kyseltiin "ulkomaalaista".
Kaikki olivat paniikissa, koska se oli MBA.
En ollut nähnyt heitä aiemmin.
He tulivat talooni, näyttäen Rambolta.
Mitä ajattelit silloin? -Pyysin vain istumaan.
Silloin minäkin voisin istua.
Polveni tutisivat, jalkani olivat mennä pelosta alta.
Hän sanoi: "Olet hyvä mies", ja kätteli minua.
"Olet hyvä mies, todella hyvä."
"Tulin kiittämään sinua."
"Mistä hyvästä?"
"Tyttäreni satutti itsensä ja sinä autoit häntä."
"Auttaisin ketä tahansa lasta siinä tilanteessa."
Hän sanoi: " Jos joudut pulaan, minä hoidan asian."
Ymmärtääkseni, ainakin rauhallisen Suomen näkökulmasta...
Tämä kaikki kuulostaa niin epätavalliselta,-
mutta luonto on myös erilainen, ainakin Suomeen verrattuna.
Ensimmäisessä jaksossa kerroit, miten menetit kotisi,-
jouduit muuttamaan, koska Pinatubon tulivuori purkautui.
Viime keväänä näimme uutisista Manilan katujen tulvan -
taifuunin jäljiltä.
Tapahtuuko tätä? Minkälaisia luonnonmullistuksia on alueellasi?
Juuri nyt, vasta äskettäin, -
Mindanaossa julistettiin hätätila.
Kyse on El Ninõ-sääilmiöstä.
Tyynenvaltameren lämpötila nousee ja laskee.
Silloin ei sada. On paahtavan kuuma ilman vettä. -Okei.
Veden puute tyhjentää padot eikä saada sähkövoimaa.
70% siitä tulee Filippiineillä vedestä.
Padoissa ei ole vettä sähkön tuottamiseen.
Niinpä sähkökatkokset yllättävät.
Sähköä ei ole pariin tuntiin tai 10-15 tuntiin.
Sen takaisin tulosta tai uudesta katkoksesta ei ole tietoa.
Minulla on pieni generaattori.
Se on ollut kovilla viime kuukaudet.
Eikä siitä ole apua kuin tunnin, parin ajan.
Ei se kestä 12-16 tuntia. Pikku laite tekee stopin.
Kuten kerroin, järjestelen...
Vaikka olenkin Suomessa, järjestelen asioita kotona.
Eilen saimme uuden generaattorin.
Ei sitä ole vielä maksettu, mutta teen sen palattuani.
Sen kanssa on kuulemma ongelma, tarvitaan toinen katkaisin,-
jotta se toimisi.
Kehotin eilen vaimoani puhelimessa hankkimaan kaikki tarvittava -
saadakseen sen kuntoon, koska tarvitsemme sähköä.
Pikku hommia on siis koko ajan huolehdittavanasi. -Kaiken aikaa.
Puhutaan nyt lapsista, jotka ovat parhaillaan lastenkodeissasi.
Niitähän on noin 30 tällä hetkellä?
20-29. -Okei.
Voitko kertoa siellä olevien lasten taustoista?
Mistä he ovat lähtöisin? -Jokaisella on eri tarina.
Esimerkiksi? -Okei, Gingin...
Omassa kodissani on 4 lasta.
He ovat olleet kanssani 14-15 vuotta, pitkän ajan.
Nämä lapset ovat kotoisin keskeltä viidakkoa, Manubo-alueelta.
Heidän äitinsä kuoli synnytykseen.
Isä katosi pari viikkoa sen jälkeen.
Häntä ei löydetty, mutta viimein haju paljasti olinpaikan.
Kommunistit olivat ampuneet hänet.
Häntä oli varoitettu, koska hän jatkuvasti joi ja tappeli.
Hän opetti lapsensa varastamaan öisin kanoja ja muuta.
Mitä tällaisille lapsille tapahtuu?
He ovat orpoja, vanhemmat ovat kuolleet. Mitä tapahtuu?
Kaksi sanaa: he kuolevat.
Meillä on "laajennettuja perheitä".
Jos jollakin perheellä on varaa, he ottavat lapsen luokseen.
Heidät kasvatetaan omina lapsina.
Tämä Ginginin äiti kuoli synnytykseen.
Isä ammuttiin, ja neljä lasta jäi orvoiksi.
Sanoin kyläpäällikölle, että ottaisin lapset.
Kukaan ei pannut vastaan, koska muita auttajia ei ollut.
Kun he tulivat luokseni, pikku-Ginginillä oli iso maha.
Tietämättömänä ihmettelin isoja mahoja ja ajattelin,-
että ovatpa he ahmineet, mutta se olikin aliravitsemusta.
Joten he tulivat. He ovat yhä luonani,-
paitsi poika, joka työskentelee Manilassa.
Kuinka monta tällaista lasta arvelet olevan Mindanaossa?
Tiedätkö lukua? -Helposti 2 miljoonaa. Aivan helposti.
Paljon on siis työtä. -Todella paljon!
Ymmärrämme, etteivät kaikki länsituristit ole hyvällä asialla.
Filippiinien hallitus suojelee lapsia lakimääräyksin.
Et voi noin vain ottaa heitä kaduilta. Määräyksiä tarvitaan.
Millä tavalla olet tilivelvollinen?
Mitä määräyksiä on noudatettava?
Määräykset ovat melko tiukkoja.
Lapsia ei noin vain haeta kadulta.
Näin ei saa tehdä.
On paikkoja, mistä lapsen voi ostaa 30-40 eurolla.
Lapsen voi ostaa.
Kun menet Filippiineille auttaaksesi lapsia,-
joudut heti paperitöihin arvo- paperi-ja pörssikomissiota varten,-
harjoittaaksesi liiketoimintaa.
Jos aiot harjoittaa liiketoimintaa tai perustaa lastenkodin -
tai seurakunnan, on käännyttävä tämän komission puoleen.
Kaavakkeissa kysytään tekemisistäsi ja suunnitelmistasi, tavoitteistasi.
Kun saat heidän lupansa, käännyt sosiaaliministeriön puoleen.
He antavat sinulle toimintaluvan. -Sinulla on...
Sosiaaliviranomaiset käyvät juttusillasi, tarkastavat kaiken,-
jututtavat lisää varmistuakseen, ettet ole pedofiili. -Aivan.
Sinun on saatava FBI:n tapaiselta lausunto itsestäsi -
paikalliseen rekisteriisi, ettet ole rikollinen,-
narkomaani, huumekauppias, pedofiili tai mitään sellaista.
Kun saat puhtaat paperit, mikä vie melkoisen ajan,-
sen jälkeen voit sitten käynnistää lapsikylän.
Sinulla on paikallisista koostuva hallitus. -Kyllä.
Johdan kaikkea, mutta paperilla en omista mitään.
Ulkomaalaisena en voi omistaa mitään.
Toimimme seuraavasti.
Minulla on yksi kongressinedustajanainen,-
ja neljä lakimiestä hallituksenjäseninä.
He valitsivat kokouksessaan minut johtajaksi,-
ja vahvistivat johtajuuteni allekirjoituksin.
Näin olen saanut vapaat kädet. -Tämä on tärkeä tieto.
Ymmärrämme eurooppalaisina vastuullisuuden.
Asiat tulee hoitaa oikein.
Monet ulkomaalaiset menevät Filippiineille, samoin Thaimaahan,
pedofiilit.
He houkuttelevat lapsia lupaamalla huolenpitoa ja koulutusta,-
mutta käyttävät seksuaalisesti hyväksi, raiskaavat heitä.
Eikä kukaan puutu siihen.
Oletko törmännyt tällaiseen? -Kyllä vain, olen nähnyt sitä.
Palataan iloisempiin asioihin.
Kuusi nuortasi pääsi ylioppilaaksi.
Heistä 4 tai 5 on menossa yliopistoon? -Neljä.
Onko akateeminen koulutus
helpommin saatavissa nykyisin,-
vai onko kyse poikkeuksellisen älykkäistä oppilaista? -Ei.
Kyllä se on aina ollut mahdollista, mutta äärettömän kallista. -Aivan.
Todella kallista! -Miten mahdollistat sen?
Valtaosalla ei ole varaa yliopistoon.
Koulutus on tärkeää.
Ylioppilastodistuksella saa työtä melkein mistä vain.
Voit saada toimistotyötä, voit saada työtä ostoskeskuksista.
Jos lukiokoulutusta ei ole, työtä ei saa.
Sitä vaaditaan. Joudut näyttämään tietosi työtä hakiessasi.
Siinä on oltava selvitys paikkakunnaltasi.
Kyläsi johtajan on vakuutettava, että olet kelvollinen.
Myös opettajan on annettava lausunto. On monia vaatimuksia.
On oltava lausunto siitä, ettet ole rikollinen tai narkomaani,-
vain saadaksesi työtä huolto- asemalta tai kaupasta. -Aivan.
Koulutus on tärkeä.
On miljoonia lapsia, jotka eivät käy koulua.
Heitä kutsutaan "kouluttomiksi nuoriksi".
"Ei todistusta, ei oikeuksia."
Miten olet mahdollistanut neljän lapsesi yliopisto-opinnot?
He ovat erityisohjelmassa, jota kokeilemme ensimmäistä kertaa.
Mutta korostat heidän koulutuksensa tärkeyttä.
Yksi asia...
Kotimaassani Irlannissa lapset eivät haluaisi kouluun.
Uhosin lapsena: "En halua kouluun!"
Oli pakko mennä.
Nämä lapset itkevät päästäkseen kouluun. He anovat sitä.
Henkilökohtaisesti en tuomitse filippiiniläistä prostituoitua,-
sillä hän yrittää ansaita rahaa,-
kouluttaakseen veljensä, siskonsa ja serkkunsa.
Ei se ole sama, jos seisoo aseman edessä Helsingissä.
He tekevät sitä vääristä syistä.
Filippiinillä he auttavat perheitään. He ovat perhekeskeisiä.
Tässä aasinsilta omaan perheeseesi.
Kerroit aiemmin, ettet vaimosi kanssa saaneet lapsia.
Sitten menetit hänet nuorena.
Sinulla on nyt kaksi adoptiolasta, Ronald ja Christine.
Kuinka vanhoja he ovat?
Ronald on 22. Hänellä on hyvä työ Manilassa. Hän on onnellinen.
Christine on 10.
Hän on onnellinen, älykäs, hyväntuulinen tyttö.
Näiden adoptioiden lisäksi, vuonna 2005 avioiduit Shielan kanssa.
Hän on filippiiniläinen nainen.
Kolme vuotta sitten hän synnytti ensimmäisen biologisen lapsesi,-
poikasi Dylanin. -Totta, minulla on nyt poika.
Miltä tuntui tulla isäksi iässäsi?
Alku oli pienoinen shokki, minun ikäisenä...
Kun hän syntyi, olin sairaalassa.
Hoitaja antoi hänet syliini.
Hän täytti sairaalakaavakkeita: Syntynyt 17.2. klo 21.
Vasta silloin tajusin,-
että juuri siihen aikaan, samana päivänä,-
vaimoni Christine kuoli pommiräjähdyksessä.
Se oli ajastettu räjähtämään klo 21, 17. päivä.
Dylan syntyi juuri samaan kellonaikaan, samana päivänä.
Ei löydy ketään, joka pystyisi vaatimaan:-
"Haluan lapsen heinäkuun 10. päivä, klo 10 ensi vuonna." Ei se onnistu!
Hän syntyi samaan aikaan, samana päivänä.
Miten se oli mahdollista? On vain yksi selitys.
Silloin Herra oli ottanut minulta jotakin kallisarvoista,-
nyt Hän antoi jotakin takaisin, poikani.
Sellainen on Jumalamme. -Mahtava Jumalamme!
Hän tekee ihmeitä.
Muutaman vuoden kuluttua olet 70. Kuinka kauan pysyt Filippiineillä?
Onko suunnitelmia?
En aio jäädä eläkkeelle.
Olen siellä kunnes Herra kutsuu kotiin.
Kuolen työtä tehden.
Olemme niin iloisia, että pääsit luoksemme Suomeen.
Siunaamme sinua ja toivotamme parasta tärkeään työhösi.
Kiitos! -Oli ilo saada olla täällä.
Tämä on se päivä, jonka Herra on tehnyt -
iloitsemme ja riemuitsemme siitä,-
sillä tämä on se päivä, tämä on se päivä,-
jonka Herra tehnyt on.
Suomennos: Tiina-Maria Aarnio