o
David Pawson, tervetuloa jälleen ohjelmaamme.
Jatkamme keskustelua mielen- kiintoisesta aiheesta, kasteesta.
Viimeksi tarkastelimme henkilökohtaista taustaanne.
Teidät on kastettu lapsena, -
mutta näkemyksenne kasteesta muuttuivat myöhemmin.
Puhuimme myös Uuden testamentin kastekäsityksestä.
Tarkastelimme myös lapsikasteen historiaa.
Haluaisinkin kysyä, voiko lapsi- kastetta perustella Kirjoituksin?
Ennen kuin mennään siihen, sanon erään seikan historiasta.
Lapsikasteen kannattajatkin myöntävät, -
että lapsikasteen pääperuste löytyy historiasta, ei Raamatusta.
Lapsikasteen historia ulottuu 100-luvulle.
Samaan aikaan kasteeseen liitettiin toinenkin perinne.
Ensinnäkin alettiin kastaa syntyneitä vauvoja.
Myös kuolevia alettiin kastaa.
Toisella vuosisadalla syntyi siis kaksi uutta kasteperinnettä, -
kaste syntymän jälkeen tai juuri ennen kuolemaa.
Kummankin perinteen takana on virheellisiä käsityksiä.
Kuolevan kasteen takana oli ajatus, -
että synnin tekeminen mitätöisi kasteen.
Siksi kastettiin kuoleva, koska hän ei enää ehtinyt tehdä syntiä.
Näin tehtiin esimerkiksi Konstantinukselle.
Lapsikasteen tai oikeastaan imeväiskasteen kannattajat -
perustavat kastekäsityksensä pääasiassa historiaan.
Olisi hienoa, jos myös Raamatusta löytyisi jokin peruste.
Se tukisi heidän näkemystään paljon.
Palataan vielä toiselle vuosisadalle.
Mainitsit, että kirkkoon tuli vieraita käsityksiä.
Meidän ei siis sovi seurata heidän esimerkkiään.
Kirkkoisien aikoihin tapahtui monta suurta muutosta.
Seurakuntien hallinnolliset rakenteet muuttuivat.
Siirryttiin yhden piispan seurakuntiin.
Kirkosta tuli paljon hierarkkisempi laitos.
Ensimmäisten vuosisatojen aikana tapahtui monia muutoksia, -
jotka olivat raamatunvastaisia.
Lapsikaste oli niistä yksi.
Myöhemmin lapsikasteen kannattajat ovat pyrkineet löytämään -
myös raamatullisia perusteita.
Kristityillehän Raamattu on tärkeä auktoriteetti.
Jos Raamatusta löytyisi lapsikastetta puoltava kohta, -
se ratkaisisi asian monien mielestä.
Mietitäänpä muutamia raamatunkohtia.
On pidettävä mielessä, että alkukirkon aikoihin -
ei ollut olemassa vielä Uutta testamenttia kokonaisuudessaan.
Apostolinen opetus oli osittain vain suullisessa muodossa.
Alkukirkon Raamattuna käytettiin Vanhaa testamenttia.
Kun Uuden testamentin apostolit viittaavat Kirjoituksiin, -
he tarkoittavat Vanhaa testamenttia.
Vanhan testamentin liitto tarkoitti Jumalan ja kansan liittoa.
Kansaan laskettiin mukaan myös lapset ja imeväiset.
Jumala oli solminut liiton Israelin kanssa, -
ei yksittäisten israelilaisten kanssa.
Liitto koski koko kansaa, mukaan lukien lapset.
Liittolupaukset oli annettu siis myös imeväisille.
Ensimmäinen lapsikasteen peruste, joka nojasi Raamattuun, -
oli lapsikasteen vertaaminen vanhan liiton ympärileikkaukseen.
Uuden liiton lapsikaste nähtiin ympärileikkauksen jatkeena.
Tuota perustetta käytetään yhä, etenkin kun UT:ssa on yksi jae, -
jossa sanoja 'ympärileikkaus' ja 'kaste' käytetään yhdessä.
Se on Kol. 2:11.
Jotkut ovat väittäneet tämän jakeen perusteella, -
että kaste ja ympärileikkaus vastaavat toisiaan.
Kun jakeen lukee huolellisesti, kyseessä ovatkin vastakohdat.
Paavalin mukaan ympärileikkausta ei ole tehty ihmiskäsin.
Kyseessä on sisäinen ympärileikkaus.
Sydämen ympärileikkauksessa syntinen luonto riisutaan pois.
Se on Kristuksen ympärileikkaus.
Jopa Vanhan testamentin profeetat julistivat, -
että tarvitaan myös sydämen ympärileikkausta.
Vanhassa testamentissakin puhutaan toisenlaisesta ympärileikkauksesta.
Kol. 2:11:ssa kaste nähdään toisenlaisena ympärileikkauksena, -
joka on nimenomaan sisäinen tapahtuma, ei ulkoinen teko.
Toinen merkittävä seikka on se, -
että ympärileikkaus oli Uuden testamentin suurin kiistakysymys.
Kiisteltiin siitä, -
pitäisikö Messiaaseen uskova pakana ympärileikata.
Paavali taisteli kiivaasti -
pakanakristittyjen ympärileikkausta vastaan.
Paavali vastusti pakanakristittyjen ympärileikkausta, -
koska se veisi ihmisen Mooseksen lakien alaisuuteen.
Jos joku kääntyy juutalaiseksi, hänen täytyy noudattaa lakeja.
Paavali taisteli vapautemme puolesta.
Tämän vuoksi neuvosto kutsuttiin koolle Jerusalemiin.
Siitä kerrotaan Ap.t.15:ssa ja Galatalaiskirjeessä.
Tuossa keskustelussa kukaan ei sanonut: -
"Emme tarvitse ympärileikkausta, sillä meillä on kaste."
Kukaan ei verrannut niitä keskenään.
Sehän olisi ollut hyvä puolustus.
Minusta se osoittaa, etteivät Uuden testamentin uskovat -
rinnastaneet ympärileikkausta ja kastetta.
Tämä siis Vanhasta testamentista.
Monet ovat yrittäneet perustella lapsikastetta UT:n valossa.
Kaikki lapsikasteen kannattajat myöntävät, -
ettei lapsikastetta mainita Uudessa testamentissa.
Missään kohdassa ei sanota: "Hän ja hänen vauvansa kastettiin."
UT:ssa ei myöskään erikseen käsketä kastamaan imeväisiä.
Se myönnetään auliisti.
Lapsikastetta perustellaan hiljaisuudella -
eli uskotaan mieluummin siihen, mitä Raamatussa ei sanota.
Tällainen peruste vaikuttaa kahdella tavalla.
Sanotaan esimerkiksi: "Raamatussa ei kehoteta kastamaan lapsia," -
"mutta se ei merkitse, ettei lapsia kastettu."
Tällaiset perustelut ovat hyvin kyseenalaisia.
Turvaudun mieluummin siihen, mitä Raamatussa sanotaan.
Lapsikasteen kannattajat lainaavat tiettyjä Uuden testamentin kohtia.
Usein viitataan Jeesuksen puheisiin ja tekoihin.
Jeesus sanoi: "Sallikaa lasten tulla minun tyköni."
Jeesus otti lapsia syliinsä ja siunasi heitä.
"Ellette tule lasten kaltaisiksi, ette pääse taivasten valtakuntaan."
Lapsi ei ole sama kuin vauva.
Jeesus ei puhunut vauvoista.
Siinä on suuri ero. Lapsi osaa ajatella.
Lapsi osaa valita ja tehdä erilaisia asioita.
Opetuslapset kielsivät lapsia tulemasta Jeesuksen luo.
Jeesus sanoi: "Sallikaa lasten tulla."
Tässä kohdassa ei sanota, että äidit toivat vauvojaan, -
vaan että isät toivat lapsiaan.
Todellakin, tässä käytetään maskuliinista muotoa.
Isät toivat lapsiaan siunattaviksi.
Jeesus siunasi lapsia.
Jeesus voi siunata lapsia. Olen pyytänyt Häntä siunaamaan lapsiani.
Jeesus ei kastanut lapsia.
Jeesus ei myöskään kehottanut opetuslapsia kastamaan lapsia.
Jeesus ei kastanut vaan siunasi.
Lisäksi nämä olivat lapsia eivätkä vauvoja.
Lapsikasteen puolustaminen näillä jakeilla on tulkintaa.
Luultavasti... Anteeksi, mitä olit sanomassa?
Etenkin Apostolien teoissa puhutaan siitä, -
että kastettiin kokonaisia perhekuntia.
Oliko niissä mukana vauvoja?
Mainitaan viisi perhekuntaa, jotka kastettiin.
Minäkin olen kastanut perhekuntia.
Perhekunta ei tarkoita perhettä.
Perhekunta on laajempi käsite.
Me ajattelemme, että perhe koostuu vanhemmista, lapsista ja koirasta.
Perhekäsityksemme rajoittuu ydinperheeseen.
Perhekuntaan kuuluivat myös palvelijat ja orjat.
Se tarkoitti kaikkia saman katon alla eläviä.
Kun Britanniassa suoritetaan väestölaskenta, -
lasketaan jokainen perhekuntaan kuuluva.
Se ei välttämättä tarkoita sukulaisia, -
vaan samassa taloudessa asuvia.
Apostolien tekojen aikoihin perhekuntaan kuuluivat myös orjat.
Ero perheen ja perhekunnan välillä on tärkeä.
Toinen tärkeä seikka on se, -
mitä muuta kastetuista perhekunnista sanotaan.
Ap.t. 16:ssa kerrotaan filippiläisestä vanginvartijasta.
Sanotaan, että Paavali puhui Herran sanaa hänelle ja koko talonväelle.
Paavali julisti evankeliumia jokaiselle talossa asuvalle.
Muissa kohdissa on sama maininta.
Lyydia, liikenainen, oli ehkä naimaton, -
mutta hänellä oli henkilökuntaa, palvelijoita.
Paavali tapasi Lyydian naisten rukouspaikalla joen rannalla.
Lapsista ei ole mainintaa.
Paavali kastoi naiset paikan päällä joessa.
Naiset rukoilivat.
Sama tapahtui Korneliukselle.
Pietari saarnasi. Pyhä Henki laskeutui kaikkiin kuulijoihin.
Pietari kysyi: "Kuka voi estää kastamasta vedellä näitä," -
"jotka ovat saaneet Pyhän Hengen?"
Vain Pyhän Hengen saaneet siis kastettiin.
Lapsikasteen perusteleminen perhekuntien kastamisella -
on hyvin pintapuolinen tulkinta.
Jokainen saman katon alla elävä kuuli evankeliumin.
Evankeliumin kuuleminen ja siihen uskominen on kasteen edellytys.
Näissä perhekunnissa täyttyi tämä edellytys.
Ihmiset olivat kykeneviä ottamaan vastaan Paavalin puheen.
Pietari kastoi heidät sen jälkeen, kun he olivat kuulleet evankeliumin
Kornelius jopa sai Pyhän Hengen ennen kastetta.
Perusedellytykset täyttyivät ennen kastetta.
Olen ollut monessa tilaisuudessa, jossa on kastettu koko perhekunta.
Koko perhekunta on tullut uskoon, ja olen saanut kastaa heidät.
Täytyy katsoa erästä Apostolien tekojen jaetta.
Helluntaipäivänä Pietarin saarnan jälkeen -
ihmiset olivat kovasti synnintunnossa.
Pietari sanoi: "Kääntykää ja ottakaa itse kukin kaste," -
"jotta syntinne annettaisiin anteeksi."
"Silloin te saatte lahjaksi Pyhän Hengen."
"Tämä lupaus tarkoittaa teitä ja teidän lapsianne"
Monet lapsikasteen kannattajat takertuvat tähän jakeeseen.
Valitettavasti he eivät mainitse jakeen loppuosaa, -
jossa sanotaan: "keitä ikinä Herra kutsuu."
Lupaus sitä paitsi liittyy tässä Pyhän Hengen kasteeseen.
Lupaus Pyhästä Hengestä annetaan -
'teille ja teidän lapsillenne, keitä ikinä Herra kutsuu'.
Lasten siis täytyy kuulla Herran kutsu.
Pietari sanoi aiemmin: "Joka huutaa avuksi Herran nimeä, hän pelastuu."
Lapsiin siis liittyy kaksi kutsua.
Herra kutsuu lapsia ja lapsi huutaa avuksi Herran nimeä.
Kaikki lapset, joita Herra kutsuu ja jotka itse huutavat Herraa, -
pelastuvat ja saavat lupauksen Pyhästä Hengestä.
On tärkeä tarkastella asiayhteyksiä.
Ei sovi tehdä johtopäätöksiä irrallisten jakeiden perusteella.
Vanhan testamentin liitto koski myös lapsia.
Jumala solmi liiton Abrahamin ja hänen lastensa kanssa.
Vauvoja ympärileikattiin.
Uusi liitto, jossa me olemme, -
on hyvin pitkälti yksilökeskeinen.
Se tulee yllätyksenä monille.
Vanha liitto oli luonteeltaan yhteisöllinen.
Liitto koski kansaa ja jokaista sen jäsentä.
Uusi liitto on tarkoitettu yksilöitä varten.
Jer. 31:ssa sanotaan: "silloin kaikki tuntevat minut".
Jeremia tarkoitti jokaista, kaikkia.
Uuden testamentin opetus on osoitettu yksilöille, ei perheille.
Esimerkiksi... Mainitsin jo yhden esimerkin.
Pietari sanoi helluntaina: -
"Kääntykää ja ottakaa itse kukin kaste".
Se on evankeliumia.
Tuomion päivänä vastaamme vain omista teoistamme, -
emme perheemme, lastemme tai vanhempiemme teoista.
Teemme tiliä omista teoistamme.
Pelastuksen päivänä vastaamme vain omista teoistamme.
Jokainen on vastuussa omasta vaelluksestaan.
Evankeliumi on kohdennettu yksilöille.
Jokaisen tulee kääntyä ja uskoa.
Tämä on uuden liiton painotus.
Uutta liittoa ei solmita perheiden tai kansojen kanssa.
Se solmitaan jokaisen luodun kanssa.
Jokainen vastaa Jumalan edessä vain omista teoistaan.
Emme voi pakottaa lapsia uskomaan. Heidän täytyy tehdä ratkaisu itse.
Voimme vastata Jumalan edessä vain omista teoistamme.
Toista voi auttaa pelastuksen tiellä, -
mutta emme voi tehdä päätöstä toisen puolesta.
Monet, jotka puolustavat lapsikastetta, -
sanovat usein, että lapsi voi uskoa.
He kysyvät, kuka voi sanoa, ettei vauva kykene uskomaan.
Mitä Raamattu sanoo tähän?
Martti Luther puolusti lapsikastetta kysymällä: -
"Kuka voi todistaa, ettei lapsi voi uskoa?"
Minä kysyn: "Kuka voi todistaa, että lapsi voi uskoa?"
UT:ssa usko ei ole vaistonvaraista luottamusta.
Se on mielen ja tahdon päätös.
Se on vastaamista sanomaan.
Se on vastaamista evankeliumiin.
Paavali kysyy selkeästi Room. 10:ssä: -
"Kuinka he voivat kuulla, ellei kukaan julista?"
"Kuinka he voivat uskoa siihen, josta eivät ole kuulleet?"
Uuden testamentin usko on vastaamista kuultuun sanomaan.
Kuinka sitten vauva voisi uskoa?
Tämä asia vaikuttaa myös evankeliointiin.
Uskomiseen tarvitaan siis Sanan kuulemista.
Siirrytään evankeliointiin ihan kohta, -
mutta haluan vielä kysyä jotakin Pyhän Hengen kasteesta.
Monet sanovat, että kasteessa uskova saa Pyhän Hengen.
Liitetäänkö Raamatussa kaste ja Pyhä Henki yhteen?
Kaikissa yrityksissä, -
joissa koetetaan puolustella lapsikastetta Raamatun kautta, -
sekoitetaan monesti kaksi täysin eri asiaa.
Tällaisia ovat ympärileikkaus ja kaste, -
imeväiset ja lapset sekä perhekunnat ja perheet.
On hyvin tavallista, -
että vesikastetta ja henkikastetta pidetään samana asiana.
Uudessa testamentissa ne pidetään erillään.
Vesikaste ja henkikaste eivät tapahdu UT:ssa samanaikaisesti.
Ne tapahtuvat lähekkäin tai sitten ajallisesti erillään.
Niiden järjestys vaihtelee.
Ne pidetään aina erillään.
Kun Jeesus oli käynyt kasteella Jordanvirrassa, -
Hän nousi vedestä ja rukoili.
Silloin Pyhä Henki laskeutui Hänen ylleen kyyhkysen lailla.
Kaikissa muissa tapauksissa vesikaste ja henkikaste -
tapahtuivat erillään.
Ne saattoivat tapahtua ajallisesti lähekkäin -
tai sitten niiden välissä oli kuukausia.
Ap.t. 8:ssa kerrotaan, että samarialaiset kääntyivät, -
uskoivat, saivat vesikasteen ja iloitsivat kovasti.
Nykypäivän evankelista olisi riemuissaan sellaisesta.
Tuon ajan apostolit kiiruhtivat paikalle Jerusalemista, -
sillä samarialaiset eivät olleet saaneet Pyhää Henkeä.
Sama tilanne oli Efesossa. Siitä kerrotaan Ap.t. 19:ssä.
Paavali sai tietää, -
että efesolaiset oli kastettu vain Johanneksen kasteella.
Paavali kastoi heidät vielä Jeesuksen nimessä.
Sitten Paavali rukoili, ja Pyhä Henki laskeutui heidän ylleen.
Tarvitaan siis kaksi kastetta: vesikaste ja henkikaste.
Uskon, että Joh. 3:5 viittaa näihin kahteen kasteeseen.
Käännös sanasta sanaan kuuluu näin: -
"Jos ihminen ei synny vedestä ja Hengestä..."
Vedestä ja Hengestä syntyminen merkitsee sitä, -
että ihminen on upotettava veteen ja Henkeen.
Kaikki neljä evankeliumia erottelevat jo alusta pitäen -
vesi- ja henkikasteen.
Kaikki neljä evankeliumia mainitsevat Johanneksen sanovan: -
"Minä kastan vedellä, mutta Jeesus kastaa Pyhään Henkeen."
Ihminen voi antaa toiselle ihmiselle vesikasteen.
Vain Jeesus voi kastaa Pyhällä Hengellä.
Ne ovat siis eri kasteita.
Jokaisessa evankeliumissa mainitaan Johanneksen kaste vedessä -
ja Jeesuksen kaste Hengessä.
Vesikaste pesee puhtaaksi menneisyydestä.
Se ei muuta kenenkään tulevaisuutta.
Se toimii menneisyyden hautana ja antaa uuden alun.
1. Piet. 3:ssa sanotaan: "teidät pelastaa nyt kaste," -
"joka ei ole lihan saastan poistamista"...
Eli se tarkoittaa fyysistä puhdistumista.
Aivan. Pietari puhuu vesikasteesta.
Pietari sanoo: "teidät pelastaa nyt kaste," -
"joka ei ole lihan saastan poistamista," -
"vaan hyvän omantunnon pyytämistä Jumalalta."
Jumala haluaa meidän aloittavan vaelluksemme puhtaana, -
puhtaalla omallatunnolla.
Omatunto puhdistuu kasteessa.
Kun meidät upotetaan veteen, Jumala puhdistaa meitä sisältä.
Miten päädyin tähän ajatukseen...
Hyvä, että mainitsitte sen.
Puhutaanpa seuraavaksi evankelioinnista.
Siitä tulee välittömästi mieleen lähetyskäsky.
Eikö lähetyskäskyssä kehoteta -
kastamaan ensin ja opettamaan sitten?
Eikö tässä anneta mahdollisuus lapsikasteeseen -
ja opettamiseen vasta myöhemmin?
Lähetyskäskyssä ei sanota: -
"Kastakaa heitä ja julistakaa evankeliumia."
Julistamisella ja opettamisella on valtava ero UT:ssa.
Julistaminen on nimenomaan evankeliumin kertomista.
Opettaminen on uskonvaelluksen tukemista.
Lähetyskäskyssä ei kehoteta kastamaan ja sitten evankelioimaan.
Siinä kehotetaan kastamaan -
ja opettamaan, mitä Jeesus oli opettanut.
Kasteen jälkeen ihminen tarvitsee opetusta uskonelämästä.
Ajatellaanpa Markuksen evankeliumin lähetyskäskyä: -
"Julistakaa evankeliumi kaikille luoduille."
"Joka sen uskoo ja saa kasteen, on pelastuva." Tämä on järjestys.
Ensin tulee julistaminen, sitten kaste ja opetus.
Miten pääsimme tähän? Puhuimme evankelioinnista.
Miten opetus kasteesta vaikuttaa evankeliointiin?
Ensiksikin haluan sanoa, että kaste on siirretty -
UT:n mukaisesta evankelioinnin yhteydestä -
kirkon jäsenyyden asiayhteyteen.
Kastetta ei enää pidetä ihmisen vastauksena ilosanomaan.
Kaste nähdään seurakuntaan liittymisen askeleena.
UT:ssa kasteen asiayhteys oli aina evankelioinnissa.
Nykyään kaste nähdään pääsy- lippuna kirkon jäsenyyteen.
Palataanpa evankeliointiin.
Raamatussa kaste liittyy tiiviisti evankeliumin vastaanottamiseen.
Koska kasteesta on tehty kirkon jäsenyyden ehto, -
evankeliointiin on jäänyt tyhjä aukko: -
mitä ihmisten pitäisi tehdä?
Olemme keksineet monia korvaavia toimintoja, -
kuten käden kohottaminen, alttarille meneminen -
tai yhteystietokortin täyttäminen.
Uudesta testamentista ei löydy mitään näistä kasteen korvikkeista.
Kun UT:ssa julistetaan ilosanomaa, kuten Pietari helluntaipäivänä, -
ihmisiä neuvotaan kääntymään ja ottamaan kaste.
Olisi hienoa kuulla nykypäivän evankelistan lainaavan tuota jaetta
Ap.t. 2:38: "Kääntykää ja ottakaa itse kukin kaste," -
"jotta syntinne annettaisiin anteeksi."
"Silloin saatte Pyhän Hengen."
Se on erittäin selvä ohje.
Kasteelle haluavien oli todistettava kääntyneensä.
Usein ajatellaan, että kääntymys on vain anteeksipyytämistä.
Syntisen rukous ei ole todellista parannuksentekoa.
On olemassa eräs kohta, josta en ole kuullut koskaan saarnattavan.
"En voinut olla tottelematta taivaallista näkyä."
Jae on varmasti tuttu.
Kukaan ei kuitenkaan muista seuraavaa jaetta.
Paavali sanoi: "En voinut olla tottelematta taivaallista näkyä."
Mitä seuraavassa jakeessa sanotaan?
En ole vielä tavannut kristittyä, joka osaa kertoa jatkon.
"Minä olen julistanut, että kaikkien tulee katua syntejään," -
"kääntyä Jumalan puoleen" -
"ja tehdä tekoja, joissa heidän parannuksensa näkyy."
Joku sanoo sitä pelastukseksi tekojen kautta!
Se ei ole sitä.
Tee tekoja, joissa parannus näkyy!
Nykyään en enää kasta uskon perusteella.
Kastan parannuksen perusteella.
Se on järkytys monille.
Heitä ei ole pyydetty todistamaan kääntymystään.
Evankeliointi tällä perusteella olisi aivan erilaista.
En ole kuullut evankelistan lainaavan Ap.t. 2:38-39:ää.
Se on sentään apostolien käyttämä.
Sitä kutsutaan Pietari-paketiksi.
Muutamat evankelistat käyttävät Pietari-pakettia.
He käskevät kääntymään ja ottamaan kasteen syntien anteeksisaamiseksi.
Se on Raamatun mukainen tapa vastata evankeliumiin.
Olemme keksineet monia muita tapoja, -
koska kasteesta on tehty kirkon jäsenyyden ehto.
Meidän pitäisi totella Jeesuksen lähetyskäskyä: -
"Menkää ja tehkää kaikki kansat minun opetuslapsikseni."
"Kastakaa heitä ja opettakaa heitä."
Lapsikaste vaikuttaa toisellakin tavalla.
On erittäin haastavaa evankelioida maassa, -
jossa on valtionuskonto ja jossa kaikki on kastettu vauvoina.
Ihmiset saattavat pitää itseään kristittyinä ja pelastettuina, -
koska heidät on kastettu.
He ajattelevat, etteivät he tarvitse pelastusta.
Evankeliumille ei ole heissä tarttumapintaa.
Evankeliointi on silloin vaikeaa.
Jopa pakanoita on helpompi evankelioida, -
koska he tietävät olevansa ei-kristittyjä ja syntisiä.
Se tekee evankelioimisesta hyvin vaikeaa.
Se aiheuttaa ristiriitoja, -
koska ihmisille joudutaan kertomaan, että he ovat väärässä.
"Et ole kristitty. Ota vastaan Kristus."
"Minähän olen kristitty. Minut on kastettu."
Jääkö jotakin puuttumaan, jos uskova ei käy kasteella? - Kyllä.
Tiedän monia kristittyjä, jotka eivät käy ehtoollisella.
Esimerkiksi Pelastusarmeijassa on sellaisia kristittyjä, -
mutta myös muualla.
Mielestäni heiltä jää puuttumaan silloin jotakin.
Jeesus ei käskisi meitä tekemään jotakin, mikä on hyödytöntä.
Jeesus käski osallistumaan ehtoolliselle.
Jeesus käski meitä käymään kasteella.
Vaikea kuvitella, että Jeesus olisi maininnut sen vain vaihtoehtona.
Kun Jeesus käskee tehdä jotakin, minä tottelen Häntä.
Ellen tottele Häntä, elämästäni jää puuttumaan jotakin.
Valitettavasti ihmiset usein kysyvät seuraavaksi, -
joutuvatko he Helvettiin, ellei heitä kasteta.
Sana 'pelastus' vie ajatukset heti Taivaaseen ja Helvettiin.
Jeesus ei tullut pelastamaan meitä Helvetiltä.
Jeesus tuli pelastamaan meidät synneistämme.
Valitettavasti ihmiset haluavat pelastua Helvetiltä -
eivätkä synneistään.
Kaste auttaa meitä pelastumaan synneistämme -
antamalla puhtaan omantunnon.
Jos ihmiset haluavat pelastua kaikista synneistään, -
he tarvitsevat kastetta.
Jos kysyy, joutuuko Helvettiin, ellei käy kasteella, -
silloin on asettanut kysymyksen väärään asiayhteyteen.
Olemme puhuneet opeista, kirkoista ja oikeuksista.
Mitä tekemistä tällä kaikella on Jeesuksen kanssa?
Ilman Jeesusta emme edes keskustelisi kasteesta.
Jeesus antoi meille käskyn kastaa ihmisiä.
Meidän täytyy totella Jeesusta, jos aiomme seurata Häntä.
Jeesus antoi meille myös esimerkin.
Jeesus oli ainoa ihminen, jota ei olisi tarvinnut kastaa.
Johannes aluksi vastusteli sitä, että hänen piti kastaa Jeesus.
Johannes olisi itse halunnut kasteen Jeesukselta.
Eikö olekin merkillistä?
Tärkeintä on kaste, ei kastaja.
Jeesus ei tarvinnut puhdistusta.
Jeesus sanoi: "Meidän on tehtävä näin, koska se on oikein."
Jeesus näytti meille esimerkkiä.
Ihmettelen niitä Jeesuksen seuraajia, -
jotka väittävät, etteivät he tarvitse kastetta.
Jeesus teki sen, mikä oli oikein. Meidänkin täytyy.
Olen seurannut Jeesusta ja käynyt kasteella tavalla, -
jonka uskon olevan UT:n opetusten mukainen.
David Pawson, monet kiitokset.
Tähän on hyvä lopettaa.
Perusteellinen opetuksenne on hyödyksi monille.
Kiitos, että tulitte Suomeen meille siunaukseksi.
Suomennos: Marianne Tenetz