Gospel for Asia esittää, Kristuksen kutsu: Seuraa Minua.
Puhujana K.P. Yohannan, GFA:n johtaja ja
yli 100:n kirjan kirjoittaja Intiassa ja USA:ssa.
Bestselleriksi on muodostunut Haaste, joka lähtee sydämestä.
Nyt kuuntelemmme K.P saarnan Albaqurkeyssa, Uudessa Meksikossa.
Kun tulin Amerikkaan, kukaan ei ymmärtänyt puhettani.
Tämä tapahtui Dallasissa.
Sitten tajusin, että minä puhuin englantia, he puhuivat teksasia.
Ihmeellisintä on, että meillä on tilaisuus nauttia tästä yhteydestä.
Jotkut ajavat pitkiä matkoja tänne, koska täällä opetetaan sanaa.
Amerikassa on yksi pastori jokaista 200 henkeä kohti.
Pohjois-Biharissa on 22 miljoonaa ihmistä
eikä yhtään lähetyssaarnaajaa tai uskovaa.
Niin monta ihmistä, jotka eivät ole kuulleet Jeesus-nimeä.
Afganistanissa on 17 miljoonaa ihmistä eikä yhtään seurakuntaa.
Turkissa on 44 miljoonaa ihmistä ja ehkä vähemmän kuin 200 uskovaa.
Intiassa, josta tulen on miljardi asukasta. Paljonkos täällä onkaan?
250 miljoonaa. Kuvittele kuinka iso kansakunta Intia on!
Ja puolet Intiasta, noin 500 miljoonaa ihmistä,
yhä odottaa että saisivat kuulla pelastuksen sanoman
ensimmäistä kertaa.
Ellet kuuntele minua tarkasti tänään ja ajattele syvällisesti,
jos odotat jotain hienoa ja fantastista. Unohda se.
Haluan kertoa, että Krituksen kutsu ei ole vain tiedollinen asia,
vaan se vaatii tekoja.
matkustettuani lentokoneella vuodessa 200.000 mailia
puhuakseni uskoville.
Päätin, että en tee puhujamatkoja enää,
koska näin että kristinusko on niin pinnallista, muovista ja penseää.
Harjoitetaan ”ruoki, auta, huolehdi minusta” -uskontoaan.
Tiedosta on tullut hengellisyyden korvike yhä useammalle.
Ajattelepa, kuinka monta hengellistä kirjaa tai äänitettä sinulla on.
Minä puhun ja he tekevät äänitteitä ja monistavat ne saman tien myyntiin..
Katsokaa vaikka tätä omaa pienehköä seurakuntaanne.
En tarkoita, että se on pieni. Onhan se tarpeeksi iso,
mutta katso nauhoja, kirjoja, ohjelmaa, myyjiä ja kaikkea muuta.
Teitähän pommitetaan kaikenlaisella tiedolla
ja sitä te saatte yhdessä viikossa enemmän kuin Kiinassa 5 vuodessa!
Kun olin käymässä Manner- Kiinassa jokin aika sitten,
eräs kiinalainen veli näytti minulle valokuvia,
joissa oli kuvattu yöllä pidetty kastetilaisuus jäisessä vedessä.
Sillä jos se olisi tehty julkisesti, heidät olisi vangittu ja tapettukin.
Vielä järkyttävämpää sain kuulla:
Veli K.P, meillä on tuhansia seurakuntia kaikkialla Kiinassa
ja seurakunta on onnekas, jos sillä on kaksi Raamattua.
Pyysin: -Voisitko toistaa?
He toistivat ja kysyin: -Mitä oikein aiotte?
Otamme Raamatun, jaamme sen osiin,
kymmenen sivua yhdelle, parikymmentä sivua toiselle perheelle.
He kopioivat ne ja tuovat jakeluun.
He kierrättävät niitä ja kuuntelevat radiota.
Kun sanaa luetaan radiossa, he kirjoittavat sitä muistiin.
1. 3 miljardia ihmistä ja vain yksi kristillinen kirjakauppa.
Täällä Dallasissa on yli tusina kristillistä radioasemaa.
Joka päivä ne lähettävät evankeliumin sanomaa
ja mikset sinäkin kytkeytyisi seurakuntasi kanavalle?
Tajuatko, että jos käyt kirkossa puoli vuotta
olet kelvollinen olemaan raamattukoulun opettaja
tai kuka vaan keskiverto uskova täällä. Tiedät niin paljon.
Olemme todella siunattuja, mutta meidän ei pidä pettää itseämme.
Vaikka ihmiset käyvät täällä paljon ja teillä on kaunis rakennus,
se ei vielä tarkoita sitä, että muuttaisimme maailmaa.
Lähes 3 miljardia ihmistä ei ole vielä kuullut Jeesus-nimeä.
Kävin läpi teidän opetusohjelmaanne ja olin iloinen,
kun näin pari-kolme saarnaa helvetistä.
Sehän merkitsee muutosta!
Keskiverto seurakunta ei koskaan kuule saarnattavan helvetistä,
koska emme enää usko siihen!
Muutama vuosi sitten jouduin kriisiin. Kriisini oli:
toivoisinpa ettei helvettiä olisi.
Ehkä mietit, miten niin, mutta aloin todella olla epätoivoinen.
Jos helvetti on todellinen, silloin minun on tehtävä asialle jotakin.
Halusin uskoa, että on jokin muu tie taivaaseen kuin Jeesus.
Kävin läpi Raamattuni ja tulin tulokseen, että helvetti on olemassa.
Se ei ole määräaikainen paikka, yksi, kaksi tai 10-20 vuotta.
Ei. Helvetti on ikuinen.
Vielä 10 miljardin vuoden jälkeenkin helvetissä huudetaan:
”Haluan kuolla, haluan kuolla!” - koko ajan samaa.
Ei ole edes yhtä vesitilkkaa tarjolla, he haluavat vain kuolla.
Aina uudestaan he tajuavat: et voi kuolla koskaan, et ikinä.
Sellainen kohtalo on miljoonilla maan päällä eläneillä ihmisillä.
Sinä ja minä sanomme: ”Jeesus, rakastan sinua”.
Jos uskoisimme mitä sanomme huulillamme, se mullistaisi elämämme.
Kääntäisi sen ylösalaisin.
Kun olin Sri Lankassa, vain vähän aikaa sitten, Colombossa,
eräs veli kertoi minulle erään ikimuistoisen tarinan.
Sanoin että tarinoita juuri haluankin kuulla!
Kuinka moni teistä on kuullut, että kymmenettuhannet kuolevat
Sri Lankan tamilialueella kun tamilit ja singaleesit sotivat?
Vähän kuin Amerikan sisällissodassa. Pohjoinen ja Etelä vastakkain.
Sellainen sota on menossa siellä ja veri vuotaa.
Tamilit haluavat omalle kansalleen itsenäisyyden.
He kouluttavat sissejä, vapaustaistelijoita?
He kokoavat ihmisiä yhteen ja laittavat pommit vyölle.
He menevät sitten ja tappavat itsensä
saadakseen oikeutta omalle asialleen.
Eräs nainen istui hallituksen vankilassa Colombossa.
Hän oli 28-vuotias nuori nainen. Hän oli lääketieteen tohtori,
saanut koulutuksen Englannissa. Kun hän toimi lääkärinä,
hänen vanhempansa surmattiin vastapuolen, singaleesien toimesta.
Hän luopui ammatistaan, työstään, kaikesta ja meni viidakkoon,
oppi ampumaan ja tappamaan.
Hän kantoi kaulassaan kaulakorussa syanidi-kapselia.
Tuhannet tällaiset tamilitiikerit tekevät itsemurhan.
Se on heidän osansa, jos sotilaat saavat heidät kiinni.
Ennen kuin hän ehti ottaa myrkyn, hänet saatiin kiinni.
Se tapahtui silloin, kun olin Sri Lankassa.
Joku meni käymään hänen luonaan
tietäen, että hänet teloitettaisiin seuraavana päivänä.
Hän sanoi: ”Olen iloinen että olen vankilassa,
jos voin kuolemani kautta edistää asiaamme
edes yhden askeleen verran”. ”Olen kiitollinen siitä”.
Jos on tuollainen sitoutuminen asiaan, joka on täysin toivotonta.
Mikä sitoutuminen minulla on?
Kun kävin omassa elämässäni tuon kriisin,
tajusin että helvetti ei ole vitsi, se on vakavaa!
Ja sitten tapahtui vähän muutakin.
Tajusin, että en olisi täällä enää kovin pitkään.
Se on tyypillistä amerikkalaista puhetta.
Jotta ette luulisi, että tämä kaveri vain kertoilee juttuja,
eikä opeta tai saarnaa, niin katsotaanpa Raamattua.
Psalmi 103: 15-16.
Kun luen tämän, haluan tarkastella sitä lähemmin.
Psalmi 103: 15-16. ”Ihmisen elinpäivät ovat niin kuin ruoho,
hän kukoistaa niin kuin kukkanen kedolla.
Kun tuuli käy hänen ylitsensä, ei häntä enää ole,
eikä hänen asuinsijansa häntä enää tunne.”
En puhu kenestäkään, joka asuu Saksassa tai Intiassa.
Puhun sinusta! Sinun elämäsi on kuin ruohoa.
Se kasvaa tuolla ulkona ja kukoistaa kuin kukka.
Sinä voit meikata itsesi ja laitattaa hiuksesi.
Se maksaa sinulle 25-30 dollaria tai 30.000 dollaria.
Sitten muokkaat nenääsi vähän isommaksi tai pienemmäksi.
Olet 100- vuotias, mutta näytät kaksikymppiseltä!
He kutsuvat sitä keksi-iän kriisiksi, mikä sellainen sitten lieneekään.
Pitää olla uusi auto, uusi talo ja uutta kaikki,
eikä koskaan olla tyytyväisiä omaan ulkonäköön. Ei mikään riitä.
Voihan se näyttää kauniilta, mutta tiedätkö mitä?
”Tuuli käy.” Sana sanoo: ei häntä enää ole.
Okei: mennyttä mikä mennyttä.
Surullista on: hänen asuinsijansa ei häntä enää tunne.
Talo jossa asuit, auto jolla ajelit, vaatteet joita ostit,
timanttikorusi ja kaikki hieno rihkama,
antiikkiesineet joita keräilit, yrityksesi ja pankkitilisi,
mikään tuosta tavaran paljoudesta ei muista sinua.
Sinä olet mennyt! Elämä jatkuu, puut kasvavat, rakennus on yhä siellä,
mutta sinä et ole täällä enää.
Miten tajuaisimme, että meidän päämäärämme on ikuisuudessa?
Eikä se ole tuhannen mailin päässä, se on seuraavassa hetkessä.
Jeesus eli sillä asenteella.
Todisteeksi siitä 1.Pietarin kirjeen luku2, jae 21:
”Sillä siihen te olette kutsutut, koska Kristuskin kärsi teidän puolestanne,
jättäen teille esikuvan, että te noudattaisitte hänen jälkiänsä.”
Hän antoi esimerkin ja kärsi puolestasi.
Meidän tulee seurata häntä hänen jalanjäljissään.
Haluan jakaa tämän kanssanne ― hyvin suoraan.
Miksi me kaiken opetuksen, äänitteiden ja muun kanssa
elämme pinnallista elämää? Taistellen yhä synnin kanssa ja
tietäen ajattelevamme kaikkea, mikä ei miellytä Jumalaa.
Lasten jättäminen kasvattamatta jumalisuuteen,
voitollisuuden ja kurinalaisuuden puute,
pyrkimys miellyttää enemmän ihmisiä kuin Jumalaa.
Olemme aina niin kiireisiä, ettemme osaa olla hiljaa.
Autossa, suihkussa, kotona, joka paikassa
olemme kiireisiä koska olemme niin levottomia ihmisiä. Miksi näin?
Yksinkertaisesti siksi, että emme hyväksy ristiä.
Risti merkitsee itsensä kieltämistä.
Luopumista omista toiveista ja unelmista ristin hyväksi, Golgatan takia.
Olemme unohtaneet sen. Siksi meillä on tämä kaikki turha.
Unohdamme täysin oikean todellisuuden.
Mutta kuinka kytkemme itsemme todellisuuteen?
Tämä kaikki voi kuulostaa tyhjiltä sanoilta.
Vaimoni tuli juuri Pohjois-Intiasta, jossa minäkin kävin.
Hän kävi lähetyskentällä ja keskusteli johtajien kanssa.
Hän kertoi, millainen tilanne on slummityön kanssa.
Suurin slummi on Bombayssa, jossa asuu 5 miljoonaa ihmistä.
Slummi ― miten sen nyt kuvailisi?
Amerikassa ei ole yhtään niin likaista paikkaa,
jota voisi verrata slummiin.
Viemärin vesi virtaa tämän mutaisen suomaaston läpi.
Miljoonat asuvat siellä. Talot on kyhätty muovinpalasista,
jotka on ripustettu kaduilta löytyviin riukuihin.
He nukkuvat kostealla mutalattialla tuossa ”kodissaan”.
Lapset leikkivät viemärin äärellä. Siellä he kuolevatkin.
Bombayssa on 100.000 orpoa. Heidän vanhemmistaan ei ole tietoa.
Älä yritä pysytellä siitä kaikesta etäällä.
En unohda koskaan, kun palasin Bombaysta
niin lehden etusivulla oli kuva 4-5 -vuotiaasta pojasta,
joka nukkui jalkakäytävällä koiran vieressä.
Läheltä katsoen näki, että poika imi koiran nisää.
Otsikossa sanottiin: ”Tämä koira on hänen äitinsä”.
Satatuhatta lasta Bombayn kadulla ei tunne vanhempiaan.
Minä puhun kieltänne, opettelin englantia. En ole käärme enkä rotta,
en norsu enkä koira, en aasi tai apina. Olen ihmisolento.
Teillä on enemmän lakimiehiä ja lääkäreitä
kuin Intiassa voitaisiin edes kuvitella.
Nämä lapset Bombayn, Kalkutan ta Hyderabadin kaduilla
eivät ole eläimiä. He ovat ihmisiä, kuten sinäkin.
On Jumalan armoa, että olet saanut syntyä tässä maassa.
Että sain syntyä kristittyyn kotiin.
Jolle on paljon annettu, siltä paljon vaaditaan.
Et ole tyytyväinen kymmeniltä radioasemilta kuulemaasi musiikkiin.
Sinun pitää ostaa se uusi CD vain itseäsi varten.
Kirjaston kirjat eivät riitä vaan ostat niitä itsellesi.
Koska tämä on yksilö- individualistinen yhteiskunta.
Et ole tyytyväinen opetukseen,
etkä tajua, että puolet maailmasta ei ole koskaan kuullut Jeesuksesta
eivätkä nähneet edes yhtä Raamatun sivua.
Milloin oikein opimme ja mitä siihen tarvitaan
että opimme, mitä Kristuksen kutsu meidän kohdallamme merkitsee.
Niinkuin Isä on lähettänyt minut, niin lähetän minäkin teidät.
Te olette minun käteni, jalkani, silmäni, korvani, kyyneleeni.
Te olette minun. Menkää kaikkeen maailmaan
ja koskettakaa köyhiä, hädässä olevia, spitaalisia,
kuolevia, kärsiviä ja niitä jotka menevät helvettiin.
Pelastakaa heidät! Se on Kristuksen kutsu.
Jos tämä opetus tekee sinusta ainoastaan paremman uskovan,
paremman perheenjäsenen, paremman isän tai äidin,
olen pahoillani puolestasi. Se on vasta alku.
Kristuksen kutsu merkitsee kuolemista ― ei elämistä.
Erään lähetyssaarnaajan työnantaja oli Intian hallitus.
Hän ansaitsi paljon rahaa. Hänellä oli kaunis vaimo.
Kaksi kaunista kasta. Hän asui pääkaupungissa Delhissä.
Hän kuuli Jumalan kutsun slummityöhön.
Hän otti vaimonsa ja lapsensa ja meni slummiin.
Johtajamme kertoi vaimolleni: ”Jos kävelet slummin vierustaa,
sinun täytyy pitää nenästä kiinni. Et voi hengittää.
On niin likaista ja löyhkäävää. Saastetta.
Ihmisillä on märkiviä haavoja.”
Yhdessä pienessä slummissa voi silti elää 5000 perhettä.
Tämä työntekijä vei sinne perheensä ja päätti:
Hän eläisi noiden ihmisten keskellä pienessä mökissä,
nukkuen siellä ja syöden samaa ruokaa.
Vaikka kuollen siellä Hänen takiaan, joka jätti kaiken ja
antoi elämänsä tämän maailman kadotettujen puolesta,
joihin kuulumme myös minä ja sinä, meidän lapsemme ja perheemme.
Olihan se epämukavaa, mutta se oli harkittu teko.
Tietoista ristin ottamista, ei mistään pakosta.
Muutaman kuukauden sisällä hän kastoi suuren joukon ihmisiä
ja seurakunta syntyi keskelle sitä slummia.
Ihmiset tulivat puolialasti, lasten vatsat nälästä pullottaen.
He istuivat maalattialla, taputtivat käsiään ja ylistivät Jeesusta.
He eivät etsi parempaa elämää täällä,
vaan jotakin paljon kauaskantoisempaa.
Sellaista, mikä on paljon kirkkaampaa kuin tämä.
Sitä on Kristuksen kutsu, kun se valtaa elämämme.
Kerron teille totuuden. Vaimoni voi vahvistaa tämän.
Kun olen matkustellut ja elänyt Amerikassa jonkin aikaa,
ei se ollut oma valintani tulla tänne.
Tulin tänne, koska halusin totella Herraa.
Käyn puhujamatkoilla ja palaan taas Intiaan tai Kiinaan.
Tulen takaisin ja pidän taas kokouksia teille.
Syy miksi aina tulen tänne, on tämä:
Pian, hyvin pian aika loppuu. Sinä et ole enää täällä
vaan saat nähdä kirkkauden Herran kasvoista kasvoihin.
Eräs mies soitti minulle Houstonista jokin aika sitten.
Hän sanoi: -Veli K.P, luin kirjasi. Sitten hän alkoi itkeä.
Kysyin, olinko sanonut jotain kamalaa. Sitten hän jatkoi:
Olen yli 60-vuotias ja ihan murtunut.
Olen uskova ja tunnen Jeesuksen, mutta kohta elämäni on ohi.
Sitten menen seisomaan valtaistuimen eteen ja huomaan:
Jospa olisin käyttänyt aikani oikein, kun miljoonat ihmiset Intiasta, Kiinasta,
Bhutanista, Burmasta, Mongoliasta, Afganistanista, Pakistanista,
Bangladeshista ja kaikkialta, kaikista heimoista ja kansakunnista
eivät ole koskaan kuulleet Jeesus- nimeä ― ja hekin ovat siellä.
Minä aloin ajatella sitä ja olen tuskainen,
kun olen tuhlannut pitkän elämäni. Lopuksi hän sanoi: -
Anteeksi että itken tällä tavalla, mutta aioin kysyä sinulta:
Voinko tehdä vielä jotakin?
Tehdä jotakin todellista, mikä koskettaa kadotettua maailmaa?
Vatasin: -Ensinnäkin, sinun tulee Jumalan armon avulla tehdä päätös:
Herra, minä haluan hyväksynnän sinulta enkä keneltäkään ihmiseltä.
Niin paljon tehdään työtä lihan voimalla!
Herra, haluan vain sinun suosituksesi.
Sitoudu valtamaan Hänen yhteydessään
koko sydämellä, puhtaudessa ja pyhyydessä ― rehellisesti.
Mikään maailmassa ei ole tärkeämpää!
Toiseksi: Jos Jumala on puhunut sinulle, ota resurssisi käyttöön.
Jos et voi mennä Intiaan tai Kiinaan, voit elää yksinkertaista elämää
ja antaa rahasi lähetystyöhön. Hän kysyi lisääkin ja
parin viikon päästä hän lähetti meille 235.000 taalan shekin!
Sillä oli tarkoitus rahoittaa filmiä Jeesuksen elämästä.
Tehdä siitä kopioita kahdeksalle kielelle ja näyttää niitä
köyhillä alueilla, slummeissa ja maaseudulla.
Meidän työntekijämme lähtivät julistamaan ilosanomaa. Kului vuosi.
Pyysin ihmisiä tarkistamaan tilejä ja raportoimaan
mitä kentällä tapahtuu. Halusin tietää,
mitä se projekti oli saanut aikaan. Mitä sen filmin levitys oli tuottanut?
He antoivat raporttinsa. Minä olin aivan mykistynyt.
Raportin mukaan joka kuukausi satatuhatta ihmistä pelastuu,
kun katselevat filmiä Jeesuksen elämästä.
Sanoin itsekseni: Pojat! Mitä se mies on saanut aikaan!
Mikä etuoikeus, minkä Herra hänelle antoi! Vielä täällä maan päällä.
Hän olisi voinut sanoa:
Raamattu kehottaa menemään naimisiin,
saamaan lapsia ja olemaan mukava mies.
Laitan rahani kivaan hannuhanhirahasoon.
Siinä vähän intialaista puhetapaa... Ei, hyvä herra, ei sillä tavalla.
Pyydän teiltä: älkää antako sekoittaa ajatuksianne.
En ole täällä kiristääkseni teitä antamaan jotakin.
Eräs mies soitti Floridasta ja sanoi: Veli K.P,
haluan lähettää teidän työtänne varten shekin.
Kysyin minkä shekin ja hän vastasi: -Miljoona taalaa.
Kysyin: -Voisitteko toistaa? Olin utelias ja kysyin:
-Mistä sait rahat? Tunsin miehen.
Hän asui rivitalossa ja ajoi vanhalla autolla.
-Veli K.P, hän sanoi. -Kukaan ei tiedä tästä.
Saimme vaimoni kanssa perinnön ja olemme etsineet lähetysseuraa,
joka levittäisi evankeliumia 10/40 ikkunan alueella
tai siellä, missä ihmiset eivät ole vielä kuulleet Jeesusksesta.
Tulimme vuoden tutkinnan jälkeen tulokseen, että GFA on sopiva kohde.
Sanoin: -Älkää vielä lähettäkö sitä rahaa.
Antakaa minulle kolme päivää aikaa, että voin rukoilla.
Pyysin henkilökuntaamme paastoamaan ja rukoilemaan.
Menin hissiin ja Herra puhui minulle selkeästi: -
Kuunteletko minua? Sanoin: -kuuntelen, Herra.
Sait shekin tänään? -Niin sain.
Sano hänelle, että antaa vain sen verran mitä tarvitsette
rukoilemaanne hanketta varten.
Olimme rukoilleet koulutuskeskusta Intiaan.
Sen budjetti oli n. 300.000 dollaria.
Sanoin: -Herra, tämä ei ole ihan reilua.
Minä haluan sen rahan ja miehen vaimoineen ja lapsineen.
En halunnut riidellä, mutta olisimme voineet käyttää 10 miljoonaakin.
Menin toimistoon ja sanoin Chris Daviesille:
Olen varma, että Herra puhui minulle. Hän sanoi: -Hyvä.
Soitimme hänelle, että voimme käyttää vain määrätyn summan.
Sanoin voivani kertoa hänelle muiden järjestöjen yhteystietoja,
mutta meille sopii nyt ottaa vastaan vain tämä.
Eräs nainen halusi antaa ison timanttisormuksen.
Minä tempaisin sen hänen kädestään!
Hän halusi antaa sen traktaattien painatukseen lähetyskentällä.
Vein sen Dallasiin ja annoin Chrisille arvioitavaksi.
Sen arvoksi ilmeni 20.000 dollaria, ja arvaa mitä?
En voinut nukkua sinä iltana, kun jokin vaivasi minua.
Ääni sanoi: -Lähetä sormus takaisin!
Vastasin: -Paholainen, minä nuhtelen sinua!
Ääni sanoi: -Minä en ole paholainen. -Minä se olen, minä.
Sanoin: -Herra, se raha voitaisiin käyttää
miljoonien ihmisten tavoittamiseen ― lentolehtisiin!
Herra sanoi: -Ymmärrän kyllä, mutta lähetä se takaisin.
Seuraavana päivänä sanoin Chrisille:
-En tajua, mutta emme voi ottaa sitä sormusta.
Lähetä se takaisin. Hän huudahti: -Mitä?
Toit tämän minulle ja nytkö minun pitää lähettää se takaisin?
-Lähetä se takaisin. Mietin, mitä me sanoisimme sille naiselle.
Hän ehkä luulee, että se lahja ei ollut minkään arvoinen.
Herra sanoi: - Kerro hänelle: Minä näen sinun uhrisi,
joka vastaa samaa minkä Abraham antoi. Saat pitää omasi nyt.
Kirjoitin kirjeen hänelle omin käsin. Vuosi myöhemmin
olin puhumassa lähetyskonferenssissa ja näin saman naisen.
Sain kuulla hänen tarinansa.
Nuorena tyttönä hän lähti USA:sta miehensä kanssa
lähetystyöhön Etelä-Amerikkaan. Hänen miehensä kuoli siellä.
Ainoa omaisuus, joka hänellä koskaan oli ollut,
oli tämä timanttisormus, jonka hän peri vanhemmiltaan.
Hän eli yksiössä Amerikassa ja oli jo ikääntynyt.
Hän rakasti Jeesusta ja palveli Jumalaa.
Sanoin Herralle: -Olen kiitollinen, että annoit minulle herkät korvat.
En tosiaankaan halua viedä sinulta mitään.
Mutta olen todella huolissani kun näen tällaisen seurakunnan.
Kaiken tämän hyvinvoivan ulkokuoren ja kaiken, mitä teillä on.
Rukoilen, että ette unohtaisi maailmaa tuolla, joka ei tunne Jeesusta.
He ovat menossa helvettiin! Ja ikuiseen kadotukseen.
Eräs mies joutui helvettiin ja janosi yhtä vesitilkkaa.
Eikä ole kysymys yhdestä. Miljoonat odottavat.
Ja kyyneleet vuotavat ikuisesti: Haluan kuolla!
Mutta kuolemaa ei ole. Jeesus kuoli heidän puolestaan.
Enkä minä voi vain istua rauhassa.
Sen tähden minusta tuli tällainen hullu radikaali.
Minulla on yksi asia mielessä: Elää häntä varten ja
haastaa sinuakin vaeltamaan hänen kanssaan kaitaa tietä.
Minulla on kaksi lasta: Daniel ja Sarah.
20-vuotias poika ja 17-vuotias tytär.
Heidän syntyessään rukoilin: -Herra, pelasta heidät!
Kutsu heidät tekemään sinun työtäsi.
Kun he valmistuivat lukiosta, molemmat lähtivät kentälle.
Nyt he palvelevat Herraa Intiassa. Poikani on paikassa,
jossa minut hakattiin, kivitettiin ja missä minua vainottiin.
Sanoin: -Herra, jos hän kuolee martyyrikuoleman,
hypin ilosta ja kiitän etuoikeudesta, jonka meille annoit.
Saimme antaa elämämme sinulle!
Hyvät amerikkalaiset uskovat, veljet ja sisaret:
oletteko tarpeeksi jumalisia valvomaan ja
itkemään kadotetun maailman puolesta?
Paastoamaan kadotukseen menevien takia Jumalan edessä?
Tiedän, että nämä ovat vahvoja sanoja.
Ellet ole Herran edessä herkkä, voit helposti ymmärtää väärin.
Minä en halua syyllistää tai tuomita mitenkään.
Ongelmana amerikan seurakunnissa on, että sekoitamme
kuuliaisuuden ja lakihenkisyyden.
Kohta tulee päivä, jolloin kadut ja teet parannusta,
vaikka se onkin myöhäistä kaiken täällä itselle tuhlatun ajan vuoksi.
Ulkopuolella on maailma, joka ei tunne Jeesusta.
Siksi ensimmäisen asian tulee olla: Jeesus, minä rakastan sinua ja
sen vuoksi annan kaiken koskettaakseni kadotettua maailmaa.
Kadotettu maailma on 10/40- ikkunassa.
Melkein 2.7 miljardia ihmistä Intiassa, Iranissa, Afganistanissa,
Pakistanissa, osassa Afrikkaa, Bhutanissa ja Bangladeshissa
eivät ole kuulleet evankeliumia.
Siellä lähetetään radio-ohjelmaa. Sinne kannattaa rahat sijoittaa.
Monet teistä olette rukoilleet kadotettujen puolesta.
Monet teistä annatte jo nyt lähetystyöhön.
Antakoon Jumala teille armoa tehdä lisääkin.
Yhteenveto. Käytäntöön soveltamista:
1) Kehottaisin sinua hankkimaan maailmankartan.
Ihmiset kysyvät aina, mistä näitä saa.
Tämä on ensimmäinen kerta, kun voimme tarjota sitä.
Mitä uutta siinä on? Se kertoo, mitä rukoilla.
Ota siitä nurkka itsellesi, minkä haluat. Laita se kotisi seinälle.
NBC, CBS ym. lähettävät uutisia.
Anna uutisten olla sinulle rukousaiheita.
Anna sydämesi murtua samoista asioista kuin Herran sydän murtuu.
Hänen sydämensä murtuu slummien vuoksi.
Ruandassa kuolleitten 100.000 ihmisen vuoksi.
Ja Sri Lankan verilöylyn ja julmuuksien vuoksi.
Tai Afganistanin ja Bangladeshin tähden. Siellä on Jumalan sydän.
Voit katsoa karttaa lastesi kanssa.
Jos tulet meille kylään tänne Dallasiin, voit mennä suihkuun ja
suihkuverhossa on maailmankartta.
Kun olet suihkussa, voit samalla käväistä Burmassa
tai Mongoliassa tai Afganistanissa. Hei, kuuletko!
Ole radikaali ja hurahtanut Jeesuksen tähden!
Älä ota mallia naapurista ― hän ei ole menossa minnekään.
Niin, pyydän sinua: Hanki kartta seinällesi.
Tämä kartta on halpa, myymme sitä vain 5 dollaria/kpl.
Voit ostaa oman kartan kotisi seinälle.
Voit perheesi kanssa katsoa sitä ja sanoa:
Herra, rukoilen Afganistanin, Biharin ja Pakistanin puolesta.
Joten tule maailmankartalliseksi, älä maailmalliseksi.
2) Elä yksinkertaisesti.
Joskus elämässäni oli aika, en sano tätä ylpeydestä tai iloiten,
olen ihan murtunut kun ajattelenkin.
Oli aika, kun asuin järven rannalla ja minulla oli maatila.
Satojen neliöiden talo, suuri tontti ympärillä, paras ja kallein auto.
Kaikkein kalleinta kaikki.
Sain rahaa appivanhemmiltani Saksasta,
joten minulla oli varaa kaikkeen tähän.
Eihän sellainen öky-elämä ole hauska asia.
Elin kaksi vuotta elämästäni sillä tavalla.
Viimein Jeesus puhutteli minua: -
Poikani, kuinka voit elää noin kuivin silmin ja kivisydämin
kun maailma on menossa helvettiin? Hän ei tuominnut minua.
Kyse oli hänen rakkaudestaan.
Sanoin: -Paina ikuisuuden näkökulma silmieni eteen.
Elämäni alkoi välittömästi muuttua.
Ei niin, että talon, auton ja kaiken myyminen olisi tehnyt
minusta jotenkin hengellisen ― pötyä!
Köyhyys ja rahattomuus ei tee kenestäkään hengellistä.
Bangladeshin ja Afrikan asukkaatko ovat hengellisiä?
Minulla on miljonääriystäviä, jotka elävät Jumalalle ja
antavat omastaan ja tekevät lähetystyötä.
Me annamme täällä liiastamme. Intiassa tai Pakistanissa
he antavat siitä riisiannoksesta, jota keittävät lapsilleen.
He ottavat kourallisen riisiä ja laittavat sen sivuun lähetystyötä varten.
He uhraavat omasta niukkuudestaan. Elä yksinkertaisesti!
Et tarvitse timanttisormuksia, uutta autoa tai taloa.
Kuinka paljon tarvitset?! Yksinkertaista elämääsi.
Anna Jeesuksen määrätä ja seuraa yksin hänen ohjeitaan.
Suosittelen sinua lukemaan kirjani: Tie todellisuuteen. (KKJMK: 10).
Miten tullaan Jeesuksen luo epätodellisesta maailmasta.
Tuhannet ovat kirjoittaneet minulle ja sanoneet tästä:
Luettuamme kirjan olemme säästäneet tuhansia taaloja kuussa.
Siis: kuinka yksinkertaistaa elämäämme? Lue tämä.
Ilmainen se ei ole, mutta jos sinulla ei ole rahaa, ota se ilmaiseksi.
3) Varaa päivä viikossa paastoa ja rukousta varten.
Jos sinun pitää laihduttaa, lisää yksi päivä siihen.
Kysymys on Herran seuraamisesta,
kaidan tien kulkemisesta ja rististä.
Hei, kukaan ei tule sanomaan: otapa nyt ristisi!
Kukaan ei laita ristiä selkääsi. Sinun pitää itse tavoitella ristiä.
Sinä heräät yöllä rukoilemaan kadotettujen puolesta.
Sinä päätät paastota ― ei laihtuaksesi, vaan lähetyskentän puolesta.
Täällä yritetään pelastaa Amerikka marssimalla Washingtoniin
sen sijasta että paastottaisiin ja rukoiltaisiin 2 kuukautta.
Haastan sinua paastoamaan yhden päivän viikossa.
4) Jos Jumala on kutsunut sinua työhön jonnekin anna elämäsi Herralle.
Lopuksi: Kaikkein tärkein asia, johon haluan syventyä on tämä:
Useimmat teistä eivät koskaan lähde Intiaan,
Afganistaniin, Bhutaniin, Burmaan tai muualle.
Room.10 sanoo: "Jokainen, joka huutaa avukseen Herran nimeä, pelastuu.
Mutta kuinka he voivat huutaa avukseen sitä, josta eivät ole kuulleet?
Kuinka kukaan voi julistaa, ellei häntä ole lähetetty?"
Kun ryhdytään kannattamaan lähetyssaarnaajia,
useitakin henkilöitä Intiasta ja muista maista.
Silloin rukoillaan lähettien puolesta perhekuntana.
Joka kuukausi he lähettävät kannatuksensa heille.
Joka vuosi kukin perustaa yhden seurakunnan.
Se on paras sijoituksesi tämän elämän aikana
iankaikkisuutta ajatellen. Tänään kysyn sinulta:
Jos Herran on puhunut, ei siis syyllisyyden takia
tai mistään muustakaan syystä.
Jumala ei ole pulassa, enkä minä myöskään. On kysymys etuoikeudesta.
Saat myyntipöydältä kortin tai voit tilata sen toimistosta. Tässä lukee:
Välitän kadotetuista ja Aasian unohdetuista.
Haluan auttaa kansallisia työntelijöitä tavoittamaan ihmisiä.
Tästä alkaen haluan rukoillen kannattaa yhtä lähettiä,
tai voit ottaa itsellesi useammankin.
Sijoitat siihen 30 dollaria kuussa tai enemmän.
Kortin takapuolella selitetään asiaa tarkemmin.
Jos Amerikasta lähetetään työntekijä kentälle,
se maksaa 17-18.000 dollaria vuodessa.
Paikallinen työntekijä maksaa alle 1000 dollaria.
Hän saarnaa täysiaikaisesti koko vuoden.
Se on edullista, koska he elävät yksinkertaisesti.
He elävät noilla saavuttamattomilla alueilla.
Rohkaisen sinua siihen, mitä monet jo tekevät.
Voisitko tänään päättää: -Herra, haluan ryhtyä lähettäjäksi
yhdelle läheteistä konkreettisella tavalla.
Haluan elää sinulle ja koskettaa kadotettua maailmaa.
Eräs lääkäri kannattaa 80 lähetyssaarnaajaa!
Hänellä on vaimo ja lapset, hän on kotoisin Indianasta.
Minä ja vaimoni kannatamme neljää lähettiä.
Lapsilla oli tapana kerätä tyhjiä tölkkejä ja myydä niitä.
Niillä rahoilla saatoimme kannattaa lähettejämme.
Nyt he itse ovat lähetyskentällä. Pyydän, älä ryntää ohi ja häivy ovesta.
Kysy Jeesukselta, koska hän sanoi: ”Kaikki, mitä olette tehneet yhdelle
näistä minun vähimmistä veljistäni, sen te olette tehneet Minulle”.
Olemme varanneet tänne satoja näitä lähettejä,
jotka ovat valmiina lähtemään, tavoittamaan saavuttamattomia.
He eivät voi mennä ellemme auta heitä.
Kun täytät tämän lomakkeen, oikealla ja vasemmalla on pöytiä.
Kun palautat kortin, jossa lupaat kannattaa,
niin me annamme sinulle heti oman lähetin.
Laita se jääkaappin oveen, Raamatun väliin ja
ala rukoilla perheesi kanssa. En voi kuvata sitä iloa,
kun katson 4 kuvaa ruokapöytämme yläpuolella Dallasissa.
Katson heidän kasvojansa ja mietin, mitä Jumala tekee heidän kauttansa.
Meidän elämämme on kytketty heidän elämäänsä.
Sinä voit tehdä saman.
Voimme kertoa kirjeitsekin, miten voit kannattaa.
100 prosenttia rahastasi menee kentälle.
Kukaan ei ota siitä mitään itselleen.
Kaikki työntekijämme (45 hlöä) kannattavat itse itsensä.
Voit olla varma, että rahasi menee kentälle.
Toivon ja rukoilen, että Herra auttaa sinua
tietämään mikä Hänen tahtonsa on. Hän puhukoon sinun sydämellesi.
Kysyisitkö nyt Herralta, voisiko auttaa ja alkaa rukoilla
lähetyssaarnaajien puolesta, jotka ovat kentällä.
Rukoillaan: Isä, kiitos tästä tilaisuudesta
veljien ja sisarien yhteydessä. Ota heikot sanani.
Herra, seulo esiin se, mikä on sinulta, ja muuta meitä.
Jeesus, voitko muistaa palvelijoitasi,
heidän puolisoitaan ja lapsiaan kentällä.
Jotkut heistä näkevät nälkää. Muista mitä he kärsivät.
Puhu sydämille, Herra. Auta, että rakastamme heitä.
Rukoilemme heidän puolestaan ja autamme heitä.
Jeesus, me rakastamme sinua todella paljon.
Rakastamme sinua. Aamen.
Voit saada aikaan ikuisuuteen vaikuttavia asioita,
kun otat itsellesi kansallisen lähetin.
Lisätietoa suomeksi: www. sanahallussa.net
Tai käy sivuillamme: www.gfa.org